ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

19 червня 2026 року 	Справа № 160/8417/26  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, третя особа: ОСОБА_2 про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

06.04.2026 року через підсистему Електронний суд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, в якій позивач просить суд:
визнати протиправним рішення Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту викладене у листі №518/10189 від 21.11.2025 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні та отриманні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її сина, ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю в документах, що свідчать про причини та обставини смерті, підтвердження, що смерть військовослужбовця не є наслідком вчинення ним адміністративного правопорушення, не в наслідок його дій у стані наркотичного чи токсичного сп`яніння, навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи спроби самогубства;
зобов`язати Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її сина, ОСОБА_3 , під час проходження останнім військової служби за мобілізацією та прийняти відповідне рішення.
Ухвалою суду від 08.04.2026 року позивну заяву позивача будо залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст. 160,161 КАС України.
Позивачем усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 21.04.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку положень ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 21.04.2026 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зокрема:
рішення Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту викладене у листі №518/10189 від 21.11.2025 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні та отриманні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її сина, ОСОБА_3 ; 
заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її сина, ОСОБА_3 , під час проходження останнім військової служби за мобілізацією; 
відомості/інформацію, що послугували підставою для прийняття сіпрного рішення; 
відомості щодо про причин та обставини смерті, підтвердження, що смерть військовослужбовця ОСОБА_3 ; 
акти/матеріали службового розслідування щодо причин смерті ОСОБА_3 ; 
всі наявні докази щодо суті спору.
14.05.2026 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву.
Ухвалою суду від 15.05.2026 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ). 
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 19.06.2026 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що задля реалізації своїх прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1 звернулась до уповноваженого органу – військової частини НОМЕР_2 , із Заявою про виплату їй належної одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю сина – ОСОБА_3 , від травми, яка призвела до смерті, отриманої останнім під час проходження військової служби за мобілізацією.
Відповідний необхідний та достатній пакет документів до Заяви було оформлено та направлено на адресу Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту. 
Однак, листом №518/10183 від 21.11.2025 року Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту відмовила ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю сина «у зв`язку з відсутністю в документах, що свідчать про причини та обставини смерті, підтвердження, що смерть військовослужбовця не є наслідком вчинення ним адміністративного правопорушення, не в наслідок його дій у стані наркотичного чи токсичного сп`яніння, навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи спроби самогубства».
Вказує про те, що ОСОБА_3 відноситься до переліку осіб зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону та ОСОБА_1 має право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її сина – ОСОБА_3 , від травми, яка призвела до смерті, отриманої останнім під час проходження військової служби за мобілізацією. 
Вважають, що лист №518/10183 від 21.11.2025 року Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту адресований військовій частині НОМЕР_2 та пересланий ОСОБА_1 і яким відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з відсутністю в документах, що свідчать про причини та обставини смерті, підтвердження, що смерть військовослужбовця не є наслідком вчинення ним адміністративного правопорушення, не в наслідок його дій у стані наркотичного чи токсичного сп`яніння, навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи спроби самогубства містить інформацію, яка не відповідає дійсності та не відповідає положенням чинного в Україні законодавства а сама відмова у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги є безпідставною. 
Тому, посилаючись на наведені обставини, позивач вимушена звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав. 

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що у питаннях прийняття рішень про призначення одноразової грошової допомоги Адміністрації Держспецтрансслужби керується Конституцією України, Законом № 2011 – ХІІ, Порядком № 975, наказом №154.
Вказують, що у нормативно-правових актах чітко передбачено необхідність подання документів, що свідчать про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства. 
Вищенаведене повністю підтверджує обгрунтованість рішення комісії Адміністрації Держспецтрансслужби з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. 
Враховуючи відсутність у діях Відповідача протиправності зазначене є підставою для відмови у задоволенні позову. 
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. 
Вказують, що Комісія Адміністрації Держспецтранслужби з питань з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум діяла в межах повноважень, а позивач не довів факт порушення його прав діями щодо повернення його документів на доопрацювання відповідно відсутнє право чи інтерес які потребують захисту судом. 

ІV. ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ 

Ухвалою суду від 21.04.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку положень ст. 262 КАС України.
Ухвалою суду від 15.05.2026 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ). 
Станом на 19.06.2026 року пояснення третя особа по справі так і не надали.

V. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
ОСОБА_3 було призвано на військову службу за мобілізацією 11.04.2022 року через введення воєнного стану в Україні 24.02.2022 року.
ОСОБА_3 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .
Отже, військову службу за мобілізацією ОСОБА_3 проходив у військовій частині НОМЕР_2 на посаді сапера розмінування 3 відділення розмінування 3 взводу розмінування 2 роти розмінування батальйону розмінування та мав військове звання «солдат». 
Згідно Сповіщення сім`ї №Г/7993 від 29.11.2023 року, надісланого ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдат ОСОБА_3 , відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши свій військовий обов`язок, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у КНП БМР «Богуславська центральна лікарня». 
Згідно матеріалів службового розслідування 16.11.2023 року після епілептичного нападу солдат ОСОБА_3 був ургентно госпіталізований до Комунального некомерційного підприємства Богуславської міської ради «Богуславська центральна лікарня». 
Смерть солдата ОСОБА_3 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 під час його перебування на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні Комунального некомерційного підприємства Богуславської міської ради «Богуславська центральна лікарня». Згідно Лікарського свідоцтва про смерть №56 від 01.12.2023 року оформленого лікарем ОСОБА_4 , причиною смерті ОСОБА_3 , є: Емпієма плеври; Численні переломи ребер; Закрита травма грудної клітини; Ушкодження в наслідок контакту з тупим предметом. 
Висновок експерта №43 від 22.08.2024 року складений на підставі постанови слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції Ченчевич Є.А. від 23.12.2024 року, яка була отримана 22.08.2024 року, в приміщенні службового кабінету КНП «Миронівська опорна багатопрофільна лікарня», лікарем судово-медичним експертом вищої кваліфікаційної ОСОБА_4 , який має вищу медичну освіту, другий кваліфікаційний клас судового експерта за спеціальністю «судово-медична експертиза», свідоцтво медичної №21 про присвоєння експертизи кваліфікації судового експерта з правом проведення судово-медичної експертизи за спеціальністю «судово-медична експертиза» (видане КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи», дійсне до 15.02.2029p.), стан експертної роботи за фахом з 2003 року, за матеріалами кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 2023111230002636 від 01.12.2024 року, по факту смерті ОСОБА_3 містить інформацію, що: 
1. Смерть гр. ОСОБА_3 , 1981р.н. настала внаслідок закритої травми грудної клітки, численних переломів ребер з розвитком сепсису, гістологічного на що вказують вище зазначені ушкодження та результати судово- дослідження. 
2. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_3 , 1981р.н. виявлено закриту травму грудної клітки у формі повного поперечного перелому грудини, повного поперечного перелому 2,3,4,5,6,7,8-го ребер по лівій середньоключичній лінії та 7,8,9-го ребер по правій передньопаховій лінії. Окрім зазначених ушкоджень, виявлено крововилив в м`які покриви потиличної ділянки голови з боку їх внутрішньої поверхні, садна лобної ділянці зліва, передньої поверхні обох колінних суглобів та передньої поверхні правої гомілки, синці передньої поверхні грудної клітки зліва, епігастральної та навколопупочної ділянок живота, тильної поверхні лівої кисті, правого плеча. Всі, вище зазначені, наявні ушкодження мають ознаки прижитевості та утворилися від дії тупого (тупих) предмета (предметів), орієнтовно за 8-14 діб (згідно результатів судово-гістологічного дослідження) до моменту настання смерті (смерть - 27.11.2023 р о 04:25 годин). Ушкодження у вигляді повного поперечного перелому грудини, повного поперечного перелому 2,3,4,5,6,7,8-го ребер по лівій середньоключичній лінії та 7,8,9-го ребер по правій передньопаховій лінії та синця передньо поверхні грудної клітки зліва, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя в момент нанесення і знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті. Всі інші виявлені ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться. 
05.12.2023 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 №1436 було призначено проведення спеціальне розслідування по факту смерті солдата ОСОБА_3 . 
Спеціальне розслідування було завершене, Акт спеціального розслідування по факту смерті солдата ОСОБА_3 затверджено командиром військової частини НОМЕР_2 аж 18 вересня 2024 року і містить висновки що: Смерть сапера розмінування 3 відділення розмінування 3 взводу розмінування 2 роти розмінування батальйону розмінування військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 настала 27.11.2023 під час його перебування на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні Комунального некомерційного підприємства Богуславської міської ради «Богуславська центральна лікарня» внаслідок закритої травми грудної клітки, численних переломів ребер з розвитком сепсису. Смерть солдата ОСОБА_3 визнається комісією з розслідування такою, що не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Особи, які допустили порушення законодавчих та інших нормативно-правових актів, внаслідок яких сталася смерть солдата ОСОБА_3 не встановлені. 
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.12.2023 року зареєстровано кримінальне провадження №12023111230002636 за ч. 1 ст. 115 КК України по факту смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Згідно повідомлення №3903 від 01.10.2024 року начальника слідчого відділу Обухівського РУП ГУНП в Київській області полковника В.Ящука кримінальне провадження № 12023111230002636 було закрите постановою слідчим СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції 25.12.2023 року.
Витягом з протоколу засідання Центральної військово лікарської комісії Збройних сил України від 16 січня 2025 року №392 про встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та осіб, звільнених з військової служби, зі службою у Збройних Силах України щодо солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , постановлено що ТРАВМА, ЯКА ПРИЗВЕЛА ДО СМЕРТІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ. 
У зв`язку із наведеним, ОСОБА_1 звернулась до 
Військової частини НОМЕР_2 , із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю сина – ОСОБА_3 , від травми, яка призвела до смерті, отриманої останнім під час проходження військової служби за мобілізацією. 
Отже, 07.02.2025 року позивач у встановленому порядку подала заяву командиру військової частини НОМЕР_2 Державної спеціальної служби транспорту із проханням виплатити відповідно до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві” від 25.12.2013 № 975 (далі – Порядок № 975) одноразову грошову допомогу у зв`язку із смертю її сина, яка пов`язана із проходженням ним військової служби. 
24 листопада 2024 року заяву про призначення і виплату одноразової грошової допомоги подав син померлого – ОСОБА_2 .
12.02.2025 року командиром військової частини НОМЕР_2 складено та направлено до Адміністрації Держспецтрансслужби лист № 522 та подання №524 про призначення виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку загибеллю (смертю) солдата ОСОБА_3 у розмірі 1342000,00 гривень. 
Протоколом від 28.05.2025 року № 737 Комісією Адміністрації Держспецтрансслужби з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було повернуто документи на призначення та виплату одноразової грошової допомоги на доопрацювання відповідно до пункту 23 Порядку № 975 у зв`язку із відсутністю у поданих документах витягу з наказу, недійсності ID паспорта сина померлого, відсутності документів, які свідчать про причини та обставини смерті військовослужбовця, відсутності у поданих документах інформації, що смерть не пов`язана з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі ушкодження чи самогубства, наявності в реєстрі актів цивільного стану помилки в прізвищі померлого військовослужбовця та його матері.
Листом від 25.06.2025 року №518/5335 Адміністрація Держспецтрансслужби повернула військовій частині НОМЕР_2 документи на доопрацювання. 
Листами військової частини НОМЕР_2 , які отримані Адміністрацією Держспецтрансслужби від 17.06.2025 року та від 22.09.2025 року військова частина надала документи на усунення недоліків. 
Розглянувши остаточно всі документи, які подані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та військовою частиною НОМЕР_2 Комісія рішенням від 29.10.2025 № 748 відмовила ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до п. 29 Постанови №975, оскільки відсутні документи, що свідчать про причини та обставини смерті, підтвердження що смерть військовослужбовця не є наслідком вчинення ним адміністративного правопорушення, не внаслідок його дій у стані наркотичного чи токсичного сп`яніння, навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи спроби самогубства.
Листом Адміністрації Держспецтрансслужби від 21.11.2025 №518/10183 військову частину НОМЕР_2 повідомлено про винесене рішення оформлене п. 2.34 протоколу від 29.10.2025 № 748.
Позивач, не погодившись із рішенням Комісії Держспецтрансслужби звернулась до суду із позовною заявою. 
Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

VІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ст. 1 цього Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із ч.1 ст.16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 1 ч. 2 цієї ж статті передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Статтею 16-2 Закону №2011-XII визначено розмір одноразової грошової допомоги. Так, згідно з пунктом «а» частини 1, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Законом України від 29.07.2022 №2489-IX ст. 16-2 доповнено п. 3 такого змісту: Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України (застосовується з 24.02.2022).
Відповідно до ч.9 ст.16-3 Закону №2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією рф проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №168.
Відповідно до п. 1, 2 постанови №168 від 28.02.2022 (в первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Установити, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Якщо сім`я загиблої особи одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими актами законодавства, здійснюється одна з таких виплат за її вибором.
Пунктом 1 Постанови № 168 (у редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги) установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Абзацами 1, 2 та 8 п. 2 Постанови № 168 установлено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва)
Застосовуючи норми Постанови №168 до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.03.2024 у справі №440/3321/23 (які підтверджені постановою Верховного Суду від 17.09.2025 року), які стосуються питання застосування цих норм.
У цій постанові Верховний Суд зазначив, що аналіз змісту Постанови №168 вказує, що вона установлює 2 види виплат на період дії воєнного стану:
1) додаткову винагороду для різних категорій військовослужбовців та інших осіб, зазначених у п. 1- 1-2 Постанови № 168, у разі несення ними служби;
2) одноразову грошову допомогу сім`ям загиблих та померлих внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) осіб, зазначених у пунктах 1- 1-2 Постанови №168.
Обидва види виплат стосуються одних і тих самих осіб, зазначених у п.1 - 1-2 Постанови №168, але в першому випадку вони виплачуються їм безпосередньо, а у другому - їх сім`ям.
Також спільною ознакою передбачених цією постановою виплат є їх обмеженість у часі, оскільки з назви Постанови №168 слідує, що вона урегульовує лише окремі питання і лише деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям саме під час дії воєнного стану.
На підставі аналізу абзаців 1 та 6 п.2 Постанови №168, Верховний Суд зробив висновок про те, що в обох зазначених абзацах пункту 2 Постанови № 168 йдеться про особливий вид виплати - одноразової грошової допомоги сім`ям осіб, зазначених у п.1 - 1-2 цієї постанови, в тому числі поліцейських, які загинули або померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва).
При цьому, виходячи з буквального змісту абзацу 1 пункту 2 Постанови №168, висновується, що Кабінет Міністрів України при установленні права сімей загиблих осіб на одноразову грошову допомогу не визначає жодних інших умов її виплати, окрім факту смерті особи у період воєнного стану.
Водночас, інший вид допомоги - одноразова грошова допомога сім`ям осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), також пов`язаний з воєнним станом. Однак, на відміну від допомоги сім`ям загиблих осіб, положенням абзацу 6 пункту 2 Постанови №168 передбачено низку умов для виплати такої одноразової грошової допомоги, а саме:
1) наслідкова умова - отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), яке спричинило смерть особи;
2) часова умова - отримання поранення (контузії, травми, каліцтва) саме в період воєнного стану;
3) функціональна умова - отримання поранення під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;
4) територіальна умова - перебування безпосередньо в районах ведення (здійснення) зазначених у пункті 3 дій, зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора;
5) функціонально-часова - отримання поранення у період здійснення зазначених у пункті 3 дій;
6) наслідково-часова умова - настання смерті особи не пізніше ніж через один рік після такого поранення (контузії, травми, каліцтва).
Отже, формальний зміст абзаців 1 та 6 пункту 2 Постанови № 168 вказує на те, що Кабінет Міністрів України установив виплату одноразової грошової допомоги в однаковому розмірі 15 000 000 гривень при настанні одного і того ж наслідку - смерті особи, але залежно від її причин (загибель або в результаті, зокрема поранення) він застосував різні способи викладення змісту таких норм, зокрема щодо встановлення певних умов її виплати.
Водночас, Верховний Суд дійшов висновку, що той факт, що абзац 1 п. 2 Постанови №168 не визначає таке формулювання причини загибелі військовослужбовця, необхідне для призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі, як "загинув у період дії воєнного стану під час участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів", вказане не може означати достатність підстав для виникнення права на одноразову грошову допомогу в разі загибелі поліцейського лише умов воєнного стану.
Крім того, з огляду на зміст приписів п. 1 та 2 Постанови №168 загибель військовослужбовця в період дії воєнного стану сама по собі не є достатньою умовою для виплати одноразової грошової допомоги в разі його загибелі. Така умова повинна враховуватися у взаємозв`язку з іншими умовами, що передбачені абзацом 6 пункту 2 цієї постанови для виплати сім`ям осіб, зазначених у пунктах 1- 1-2 цієї Постанови №168, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва).
Вказаний висновок підтриманий у подальшому Верховним Судом у справі №160/20229/22.
Так, у постанові від 21.08.2024 у справі №160/20229/22 Верховний Суд дійшов наступних висновків.
Згідно з п. 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Так, наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.08.2022 №484 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.08.2022 за №940/38276) відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 2-1 Постанови № 168 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, установленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану в Національній гвардії України» (далі - Порядок № 484).
Пунктом 1 Порядку №484 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, цей Порядок та умови визначають виплату одноразової грошової допомоги (далі - ОГД), установленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у разі загибелі внаслідок збройної агресії під час дії воєнного стану військовослужбовців Національної гвардії України» (далі - військовослужбовці), які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, або які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого за вказаних обставин у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) військовослужбовців за обставин, не передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, а також у разі інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності військовослужбовцям» здійснюється відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.
За такого правового регулювання (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) та з урахуванням правового підходу, визначеного в постанові Верховного Суду від 29.03.2024 у справі №440/3321/23, суд дійшов висновку про те, що обставинами, які вказують на виникнення права у членів сім`ї загиблого військовослужбовця на одноразову грошову допомогу в розмірі, встановленому п.2 Постанови №168, є:
- загибель військовослужбовця під час дії воєнного стану;
- загибель настала внаслідок безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;
- загибель військовослужбовця настала під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;
- або смерть настала внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого за вказаних вище обставин у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені Верховним Судом у постанові від 21.08.2024 року у справі №160/20229/22.

VІІ. ОЦІНКА СУДУ

Суд зауважує, що запровадження воєнного стану в Україні та його триваючий характер не ототожнюється із веденням активних бойових дій на всій території держави. 
У зв`язку з цим Кабінет Міністрів України постановою від 06.12.2022 №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» (далі - Постанова №1364) визначив механізм формування єдиного для всіх переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або які тимчасово окуповані рф.
Так, Кабінет Міністрів України установив, зокрема, що: перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф (далі - Перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - Мінреінтеграції) за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони України на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій; до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій; до Переліку включається тимчасово окупована рф територія України, визначена відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"; у Переліку визначаються дата початку та дата завершення бойових дій (дата виникнення та припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації та інше.
Перелік оновлюється у разі потреби, але не рідше ніж двічі на місяць.
Згідно визначених умов для виплати одноразової грошової допомоги, територіальна умова - перебування безпосередньо в районах ведення (здійснення) зазначених у пункті 3 дій, зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.
Пункт 3 - функціональна умова - отримання поранення під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Так, згідно матеріалів справи, на момент смерті ОСОБА_3 перебував на військовій службі у зв`язку із мобілізацією через введення воєнного стану в Україні 24.02.2022 року.
Згідно листа №1770-01 від 27 грудня 2023 року КНП БМР «Богуславська центральна лікарня» (відповіді на запит командира військової частини НОМЕР_2 від 12.12.2023 року №3228), військовослужбовець ОСОБА_3 , був госпіталізований в об`єднане терапевтичне відділення КНП БМР «Богуславська ЦЛ» 16.11.2023 року о 14:20 за направленням екстреної медичної допомоги після епілептичного нападу. 
На момент огляду при госпіталізації клінічних ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння не було виявлено. 
КНП БМР «Богуславська ЦЛ» не проводить освідування на предмет алкогольного та наркотичного сп`яніння, в зв`язку з тим, що заклад, згідно наказу ДОЗ КОДА № 971- Адм від 10.08.2022 року не включений до переліку закладів Київської області, які проводять зазначене освідування». 
Лікарське свідоцтво про смерть №56 від 01.12.2023 року та Висновок експерта №43 від 22.08.2024 року, не містять будь-якої інформації про наявність у ОСОБА_3 алкогольного чи наркотичного сп`яніння як під час госпіталізації, так і на момент смерті. 
Слід вказати, що Актом спеціального розслідування по факту смерті солдата ОСОБА_3 встановлено що смерть військовослужбовця настала ІНФОРМАЦІЯ_4 під час його перебування на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні Комунального некомерційного підприємства Богуславської міської ради «Богуславська центральна лікарня» внаслідок закритої травми грудної клітки, численних переломів ребер з розвитком сепсису та, що вона не є наслідком вчинення ним адміністративного правопорушення, не в наслідок його дій у стані наркотичного чи токсичного сп`яніння, навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи спроби самогубства. 
Слід вказати про те, що витягом з протоколу засідання Центральної військово лікарської комісії Збройних сил України від 16 січня 2025 року №392 про встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та осіб, звільнених з військової служби, зі службою у Збройних Силах України щодо солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , постановлено що ТРАВМА, ЯКА ПРИЗВЕЛА ДО СМЕРТІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
Досліджуючи право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі передбаченому пунктом 2 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, судом встановлена відповідність обставин справи умовам для такої виплати.
Відтак, рішення відповідача від 29.10.2025 року №748 про відмову в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 є передчасним та таким, що підлягає скасуванню. 
Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
З урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту про відмову ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 (протокол від 29.10.2025 №748), зокрема в частині, що стосується ОСОБА_1 та зобов`язати Адміністрацію державної спеціальної служби транспорту розглянути заяву ОСОБА_1 та відповідний пакет документів військової частини НОМЕР_2 за вих. №572 від 20.02.2025 року, вих. №1912 від 17.06.2025 року, вих. №3115 від 22.09.2025 року відносно ОСОБА_1 щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому пунктом 2 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , загибель якого настала під час виконання заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії рф у період дії воєнного стану та прийняти відповідне рішення із врахуванням висновків здійснених у цьому рішенні суду. 
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви з викладених вище підстав.

VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовані та доведені позовні вимоги у вказаній вище частині. 
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, третя особа: ОСОБА_2 про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту про відмову ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 (протокол від 29.10.2025 №748), зокрема в частині, що стосується ОСОБА_1 . 
Зобов`язати Адміністрацію державної спеціальної служби транспорту розглянути заяву ОСОБА_1 та відповідний пакет документів військової частини НОМЕР_2 за вих. №572 від 20.02.2025 року, вих. №1912 від 17.06.2025 року, вих. №3115 від 22.09.2025 року відносно ОСОБА_1 щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому пунктом 2 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , загибель якого настала під час виконання заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії рф у період дії воєнного стану та прийняти відповідне рішення із врахуванням висновків здійснених у цьому рішенні суду. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ). 
Відповідач: Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту (02094, м.Київ, вул. Якова Гніздовського, 5, код ЄДРПОУ 33145904).
Третя особа: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено 19.06.2026 року.

Суддя В.В. Ільков