Справа № 175/3653/25
Провадження № 2/175/923/25
РІШЕННЯ 
Іменем України
"04" червня 2026 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого - судді Білоусової О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Яшиної М.В.,
позивачів – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
представника позивачів – адвоката Букур М.Є.,
відповідача – ОСОБА_4 ,
представника відповідача – адвоката Качуєвського М.О.,
представника третьої особи – Шерстюк І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Слобожанське в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способу участі батька, діда та баби у вихованні дитини, -
В С Т А Н О В И В:
Представник позивачів звернувся до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до  ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способу участі батька, діда та баби у вихованні дитини.
В позові (який згодом уточнено) посилаються на те, що 22 грудня 2022 року між відповідачкою ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_1 було укладено шлюб. У шлюбі у подружжя народилася дитина - син, якого Відповідачка, зі слів позивача, назвала іменем « ОСОБА_5 » всупереч усної домовленості назвати дитину « ОСОБА_6 ». Через вказані обставини між позивачем та відповідачем виник правовий спір, який був предметом розгляду Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Рішенням від 17.01.2024 року у справі №199/7441/23, яке набрало законної сили 20.02.2024 року, позовні вимоги позивача - батька дитини ОСОБА_1 - задоволено частково та внесено зміни до свідоцтва про народження дитини - дитина має ім?я « ОСОБА_7 ».
Та всупереч рішенню суду, зі слів позивача, відповідачка продовжує виховувати сина та називати його « ОСОБА_5 », при цьому перешкоджає побаченням дитини із рідним батьком та їх спілкуванню, користуючись тим, що позивач перебуває на військовій службі та не має змоги постійно перебувати поруч із сином.
Позивач зазначає, що перебуваючи на військовій службі в зоні проведення бойових дій, дізнаватися про стан справ сина позивач нині може тільки через засоби зв?язку, користуючись електронними месенджерами у вигляді надісланих фото, відео, на яких зображений син та аудіо-відеозв?язком спілкуючись з Відповідачкою або зі своїми батьками, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , діда та баби ОСОБА_8 , які донедавна мали змогу спілкуватися із онуком та дізнаватися інформацію про нього, але в подальшому Відповідачка заборонила спілкування діда та баби з онуком.
Починаючи з 7 грудня 2024 року відповідачка почала чинити перешкоди для
спілкування ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , під різними приводами не дозволяючи забрати його до них, діда та баби, на вихідний день, як це зазвичай відбувалося.
В телефонній розмові відповідачка повідомила позивачу, що більше не буде давати на вихідні їх сина ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
В подальшому відповідачка фактично перестала показувати позивачеві фото та відео з їх сином, унеможливлюючи позивачеві мати інформацію щодо стану справ у їх сина.
У зв?язку з тим, що в позасудовому порядку врегулювати спір щодо участі батьків у вихованні дитини вирішити не вдалося, а також не вдалося встановити способи участі діда та баби у вихованні дитини, а позивачі бажають брати активну участь у вихованні дитини, та оскільки відповідач перешкоджає у цьому, просять визначити порядок спілкування та участі батька діда та баби у вихованні дитинита усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини.
Відповідач подала до суду відзив, в якому зазначає, що жодних перешкод батькові у спілкуванні з дитиною не створює, звертає увагу суду на те, що доказів перешкод у спілкуванні з дитиною не надано. Просить суд задовольнити позовні вимоги частково та визначити запропонований нею порядок спілкування та участі діда та баби у вихованні дитини у присутності матері.
Представник позивачів подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначав, що відповідачка вказує, що вона не чинить перешкод у спілкуванні батька із дитиною, проте відповідачкою підтверджено той факт, що вона все ж таки чинила перешкоди ОСОБА_1 у його побаченні з дитиною. Щодо вчиненні перешкод у спілкуванні діда та баби дитини, зазначав, що доказів цього до суду не подано через те, що про припинення відвідування діда та баби останні були повідомлені відповідачкою у телефонному зв`язку, про що зазначено у позовній заяві. Зауважив, що позивачі не здійснювали запис телефонних дзвінків із відповідачкою, а в подальшому остання перестала брати слухавку, тож об`єктивно вказані докази долучити неможливо: навіть у разі, якби телефонні розмови було записано (без відома відповідачки), вказані докази є недопустимими, оскільки отримані з порушенням конституційних прав особи на таємницю листування. Просив задовольнити позовну заяву.
Відповідач подала до суду заперечення, в яких наголошувала, що жодних перешкод позивачам у спілкуванні з дитиною не створювала, доказів перешкод у спілкуванні з дитиною не надано, зазначала, що частково визнає позовні вимоги, але просить визначити запропонований нею порядок спілкування у присутності матері.
Представник позивачів – адвокат Букур М.Є. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. 
Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Надали пояснення щодо позовних вимог. 
Відповідачка у судовому засіданні просила відмовити у позовних вимогах, зазначила, щодо побачень діда та баби з дитиною у її присутності. В іншій частині погодилася з висновком ООП. 
Представник відповідача - адвоката Качуєвський М.О.у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначив, що вважає позов таким, що підлягає задоволенню в частині графіку відповідно до висновку ООП. 
Представник третьої особи у судовому засіданні зазначив, що їх позиція викладена у висновках, які надані до суду. 
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Судом встановлено, що сторони по справі  ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 22.12.2022 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №1218.
Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , повторно виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №296.
Згідно наданих позивачем копій документів, а саме військового квитка серії НОМЕР_3 та посвідчення серії НОМЕР_4 , вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем з 15.03.2022 року.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.01.2024 року у справі №199/7441/23, яке набрало законної сили 20.02.2024 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну імені дитини - задоволено частково та внесено зміни до свідоцтва про народження дитини - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено ім?я дитини - « ОСОБА_7 ».
Відповідно до копії актового запису про народження, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис зареєстрований Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області та має №3136. Батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Як зазначає позивач, о 20:30 17 грудня 2024 року приїхав за адресою АДРЕСА_1 побачити сина та передати йому, дружині та пасинкові новорічні подарунки. Оскільки в під?їзді будинку не було домофону, на телефонні дзвінки позивача відповідачка не відповідала, позивач викликав поліцію. Коли приїхала поліція, позивач подав заяву про неможливість побачити сина. 
Внаслідок цього було складено протокол та відібрані пояснення у позивача щодо обставин правопорушення, що підтверджується протоколом про прийняття заяви про вчинене правопорушення та поясненнями ОСОБА_1 . У відповіді на подану заяву було зазначено, що відповідачку було опитано та проведено профілактичну бесіду про неприпустимість порушення чинного законодавства та рекомендовано звернутися до органу опіки та піклування, або з позовною заявою до суду для врегулювання побачень з дитиною та участі в її вихованні, що підтверджується листом ВП №2 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області від 25.12.2024 року.
Згідно довідки від 13. 02. 2026 р. № 4, виданої Комунальним закладом «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, рекомендовано задля психологічного здоров`я дитини та запобігання стресу проводити зустрічі з батьком ОСОБА_1 та його батьками в присутності матері, недоцільно примушувати дитину до спілкування, необхідно намагатися налагоджувати конструктивні відносини за допомогою матері дитини, так як дитина проживає з нею, дитина повинна перебувати в режимі емоційної стабільності та в безпечному середовищі, спілкування з батьками не повинно набувати риси психотравмуючих подій, для більшої оцінки ситуації батькові ОСОБА_1 та його батькам рекомендовано психологічне діагностування їх стилю поведінки та психоемоційного стану.
Відповідно до висновку від 28.01.2026 року органу опіки та піклування виконавчого комітету Слобожанської селищної ради про надання висновку щодо усунення перешкод в спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі діда ОСОБА_3 та баби ОСОБА_2 у вихованні онука ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що органу опіки та піклування виконавчого комітету Слобожанської селищної ради розглянувши заяву матері дитини від 09.01.2026, надані документи, враховуючи малий вік дитини, мінімальний термін попереднього спілкуваннядитини з дідом та бабою, враховуючи, що дід ОСОБА_3 та баба ОСОБА_2 проживають за однією адресою АДРЕСА_2 , в зв`язку з тим, що дитина ОСОБА_8 в 2 та 4 тиждень місяця відвідує бабу та діда зі сторони матері, вважає за доцільне: 
1. Встановити порядок побачень діда ОСОБА_3 та баби ОСОБА_2 з малолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в перший та третій тиждень місяця, у суботу, з 10:00 до 13:00 за адресою: АДРЕСА_2 .
2. З метою надання інформації про стан здоров?я дитини, місце та умови проживання, навчання, в якій лікарні обліковується та про лікаря, який стежить за станом здоров?я дитини, а також про місце роботи гр. ОСОБА_4 та часи роботи надати заявникам копію акту оцінки потреб сім?ї/ особи оформленого КЗ «ЦНСП» ССР 17.12.2025.
3. Рекомендувати матері дитини, ОСОБА_4 у разі потреби надавати інформацію про поточний стан здоров?я та місце перебування дитини шляхом фото-, відео- зображень та в режимі онлайн.
Відповідно до висновку від 18.02.2026 року органу опіки та піклування виконавчого комітету Слобожанської селищної ради про надання висновку щодо спілкування і визначення визначення способу участі батька у вихованні малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що органу опіки та піклування виконавчого комітету Слобожанської селищної ради розглянувши надані документи, враховуючи заяву матері дитини від 09.01.2026, лист ДРУП №2 від 26.11.2025 про наявність протоколу про адміністративне правопорушення за фактом вичнення домашнього насильства від 11.11.2025 ОСОБА_1 , враховуючи малий вік дитини, навантаження під час відвідування дитячого навчального закладу, додаткові заняття у вихідні дні, денний розпорядок дитини, а також те, що ОСОБА_7 в 2 та 4 тиждень місяця відвідує бабу та діда зі сторони матері, вважає за доцільне:
1. Встановити порядок побачень батька ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в перший та третій тиждень місяця, в суботу з 10:00 до 13:00 за адресою: АДРЕСА_2 у присутності матері.
2. Під час перебування батька ОСОБА_1 в лавах ЗСУ визначити час побачень з 09:00 до 12:00 год першого дня відпустки та з 09:00 до 12:00 год. передостаннього дня відпустки за адресою: АДРЕСА_2 у присутності матері дитини, за умови попередження про побачення за добу засобами мобільного зв?язку або належним текстовим повідомленням.
3. Рекомендувати ОСОБА_10 , у випадку, коли батько дитини не буде мати можливості скористатися графіком побачень визначеним у п. 2 у зв?язку із знаходженням в лавах ЗСУ, за попередньою домовленістю засобами мобільного зв?язку або належним текстовим повідомленням надати час для спілкування із дитиною в інші дні із збереженням встановленого часу побачень.
4. На день народження батька ОСОБА_1 визначити час побачень із дитиною кожного року 1 грудня з 08:00 до 18: 00 за адресою: АДРЕСА_2 у присутності матері;
5. На наступний день після для народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 кожного року визначити час батька ОСОБА_1 з 10:00 до 18:00 год. (за попередньою домовленістю засобами мобільного зв?язку або належним текстовим повідомленням з ОСОБА_4 ) за адресою: АДРЕСА_2 у присутності матері;
6. З метою надання інформації про стан здоров?я, місце та умови проживання, навчання, в якій лікарні обліковується та про лікаря, який стежить за станом здоров?я дитини, а також про місце роботи гр. ОСОБА_4 та часи роботи надати заявнику копію акту оцінки потреб сім?ї/ особи оформленого КЗ «ЦНСП» ССР 17.12.2025;
7. Рекомендувати матері дитини, ОСОБА_4 у разі потреби надавати інформацію про поточний стан здоров?я та місце перебування дитини шляхом фото-, відео- зображень та в режимі онлайн.
Задовольняючи позов частково, суд виходить з таких норм чинного законодавства.
Відповідно до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Ч.1 ст.8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1 ст.129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої ВРУ 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до ч.1,2 ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Статтею 51 Конституції України, ч.2,3 ст.5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
За приписами ст.7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно із ч.3,4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Дані приписи узгоджуються із нормою ст.160 СК України.
Наявності спору між сторонами у справі з приводу місця проживання спільної малолітньої дитини судом не встановлено.
Статтею 242 ЦК України встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей.
За приписами ч.1-4 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
Відповідно до ч.1,3 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.
За нормою ч.1,2 ст.152, ч.1 ст.153 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Разом з цим, ч.1,2,4 ст.155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст.157 СК України).
Можливість вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, передбачена положеннями ст.158 СК України. Крім того, відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
За нормами ст.8, 11, 12, 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право на регулярні особисті стосунки і прямі контакти з обома батьками. Батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання.
П.2 ч.2 ст.18 СК України встановлено, що способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: встановлення та зміна правовідношення.
Враховуючи наведене нормативне обґрунтування та встановлені судом фактичні обставини, розглядаючи позовні вимоги, суд дійшов таких висновків.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди позивачам у спілкуванні з дитиною: об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного (сімейного) права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; перевага балансу інтересів; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Конструкція статті 159 СК України, зміст якої наведений вище по тексту рішення, свідчить про те, що законодавець розмежовує вимоги про встановлення способу участі у вихованні дитини та про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.
Суд відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України враховує правовий висновок, здійснений Верховним Судом у постанові від 25.03.2024 у справі № 742/1716/23, пр.№ 61-17035сво23, відповідно до якого позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права та є окремим способом захисту порушеного права діда й баби на спілкування з онуками. Відмова у задоволенні позову про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (зокрема, внаслідок недоведеності перешкод чи з інших підстав), не є підставою для відмови судом у захисті й реалізації прав, передбачених частиною другою статті 159, частиною першою статті 263 СК України - визначенні способів участі баби та діда у вихованні дитини, місця та часу їхнього спілкування.
Суд вважає застосованими дані висновки, не дивлячись на те, що у згаданій справі потребували судового захисту не один з батьків дитини, а баба та дід, що не впливає на їх релевантність.
Відповідно до висновків суду, здійснених у мотивувальній частині даного рішення, судом не встановлено створення перешкод з боку відповідачки у здійсненні позивачами своїх прав відносно дитини за відсутності належних, допустимих та достатніх доказів на користь такого перешкоджання.
В даному випадку є визначальним те, що формулювання позовної вимоги про усунення перешкод позивачам не свідчить про необхідність застосування певних заборон до відповідачки, тобто, не відповідає наведеному правовому висновку, що надає суду підстави для відмови у її задоволенні.
Під час розгляду справи судом встановлено, що між сторонами дійсно є непорозуміння щодо порядку спілкування з дитиною, але підтвердження саме перешкоджання відповідачем цьому, належними доказами не підтверджено. 
Проте, оскільки між сторонами у справі не досягнуто згоди щодо застосованого порядку і способу участі батька у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, суд вважає за можливе встановити їх з урахуванням такого.
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).
У постанові Верховного Суду від 12.01.2023 у справі № 607/1377/22 (провадження № 61-11704св22) зазначено, що з урахуванням того, що сторонами не погоджено способи участі позивачів у вихованні онуків (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, суди обґрунтовано встановили наявність підстав для визначення порядку участі позивачів у спілкуванні та у вихованні онуків шляхом надання їм можливості бачитися з дітьми у визначені дні. Також суд враховує такі висновки.
Зобов`язання матері дитини повідомляти батька про факти захворювання та лікування дитини, про від`їзд (обставини й напрямок) дитини за межі міста більше ніж на два дні, не є діянням, спрямованим на обмеження волевиявлення особи, і входить до поняття надання інформації про дитину, що є складником контакту з дитиною. Водночас повідомлення батьку про важливі факти із життя дитини не можна розцінювати як обтяжливе зобов`язання (постанова Верховного Суду від 9 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462св20).
Визначення порядку участі батька у вихованні дитини в усі передвихідні та вихідні дні є неприйнятним, оскільки порушуються права дитини на спілкування з матір`ю у вільний від занять у школі час (постанови Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 643/16210/17 (провадження №61-8399св19), від 12 листопада 2020 року у справі № 379/1055/18 (провадження № 61-23143св19).
Небажання дитини спілкуватися з батьком і відсутність прихильності до нього не можуть бути покладені в основу судового рішення, враховуючи малий вік дитини та факт її постійного проживання з матір`ю, яка має конфлікт із батьком, що негативно впливає на сприйняття дитиною його особи. За таких обставин небажання дитини спілкуватися з батьком зумовлене ситуацією, яка склалася між сторонами, і не може бути підставою для обмеження батька в реалізації його батьківських прав на участь у вихованні дитини і спілкуванні з нею (постанови Верховного Суду від 15 жовтня 2018 року у справі № 686/14512/17 (провадження № 61-7540св18).
При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування, захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанови Верховного Суду від 4 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19 (провадження № 61-19210св20).
Крім того, визначення чи зміна способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею має відповідати віковим потребам дитини й бути достатнім для забезпечення участі батька у вихованні дитини за умови сумлінного ставлення батька до виконання свого обов`язку. У разі зміни обставин, пов`язаних із віком дитини, станом її здоров`я, психоемоційним станом, жодна із сторін не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею (останови Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 757/72415/17-ц (провадження № 61-7055св19).
Так, під час вирішення спору щодо участі батька, діда та баби у вихованні дитини, якій на час ухвалення рішення майже виповнилось 3 роки, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, та ту обставину, що доказів зустрічей дітей із батьком протягом розгляду справи до суду не подано, тобто, тісний зв`язок як рідних людей міг бути порушений з час початку окремого проживання подружжя. Тому, вочевидь, наразі особиста прихильність дитини до свого батька дійсно може бути змінена.
Нормою ст.19 СК України передбачено, що під час розгляду судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Так, судом враховуються й висновки опіки та піклування, підготовлені у даній справі. Наявність у відповідачки родини має бути врахована судом при визначенні графіку спілкування. Зміст висновків досліджений судом під час розгляду справи. Так, пропозиції, висловлені в них, цілком відповідають належному способу захисту прав позивачів, але запропонований графік, на переконання суду, не повністю відповідає інтересам дитини та не сприятиме налагодженню спілкування дитини із батьком, дідом та бабою забезпеченню їх достатньої участі у їх вихованні та розвитку.
Обставин, що можуть свідчити про негативний вплив батька, діда та баби на дитину судом не встановлено. Негативних характеристик осіб позивачів матеріалами справи не підтверджено. Разом з цим, з урахуванням акта обстеження місця проживання позивачів за адресою їх проживання, суд вважає за можливим відвідування житлового приміщення позивачів дитиною.
Суд наголошує, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
На переконання суду зустрічі батька з дитиною, враховуючи її вік, допустимо проводити без присутності матері ОСОБА_4 , якщо батько не буде нехтувати часом для спілкування, визначеним судом, - між ним та дитиною має сформуватись достатній рівень емоційного контакту й довіри. Разом з цим, спільний періодичний відпочинок, на переконання суду, спричинить позитивний вплив на формування особистості дитини та її розвиток.
Тому час, місце і періодичність зустрічей діда та баби із дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд визначає з урахуванням віку та інтересів належного виховання й розвитку дитини таким чином: 
- в перший та третій тиждень місяця, у п`ятницю, з 10:00 до 15:00 за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема, за місцем проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Час, місце і періодичність зустрічей батька із дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд визначає з урахуванням віку та інтересів належного виховання й розвитку дитини таким чином: 
- в перший та третій тиждень місяця, в суботу та неділю з 10:00 до 15:00 за адресою: АДРЕСА_2 ; 
- щопонеділка та щочетверга у другий та четвертий тиждень місяця з 15:00 до 18:00 за адресою: АДРЕСА_2 , з урахуванням часу навчального процесу дитини та стану її здоров`я;
- під час перебування батька ОСОБА_1 в лавах ЗСУ визначити час побачень з 09:00 до 14:00 год першого дня відпустки та з 09:00 до 14:00 год. передостаннього дня відпустки за адресою: АДРЕСА_2 , за умови попередження про побачення за добу засобами мобільного зв?язку або належним текстовим повідомленням;
- у випадку, коли батько дитини не буде мати можливості скористатися графіком побачень визначеним у п. 1, 2, 3 у зв?язку із знаходженням в лавах ЗСУ, за попередньою домовленістю засобами мобільного зв?язку або належним текстовим повідомленням надати час для спілкування із дитиною в інші дні із збереженням встановленого часу побачень;
- на день народження батька ОСОБА_1 визначити час побачень із дитиною кожного року 30 листопада з 08:00 до 18:00 за адресою: АДРЕСА_2 ;
- на день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 кожного року визначити спільний відпочинок батька з дитиною з 12:00 до 18:00 год. у присутності матері (за попередньою домовленістю про місце зустрічі засобами мобільного зв?язку або належним текстовим повідомленням з ОСОБА_4 );
При виборі місця проведення зустрічі батька з дітьми сторонам у справі необхідно враховувати погодні умови та стан здоров`я, режим дня дітей.
При цьому, якщо день народження дитини є буднім днем, час зустрічі може бути змінений сторонами за домовленістю, без зменшення тривалості зустрічі, у цей же день або інший, але не більше ніж протягом 7 днів після відповідного дня народження дитини, які відраховуються починаючи з дня народження.
Крім того, суд наголошує, що за приписами ч.6 ст.265 ЦПК України висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення), тому резолютивна частина рішення формулюється саме у визначений вище спосіб.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).
Тому суд наголошує, що участь позивача у вихованні та спілкуванні із дітьми, які постійно проживають з матір`ю, є його невід`ємним правом, забезпечить принцип рівності батьків у реалізації їх права на вільне спілкування з дітьми, відповідно, оцінивши наявні докази у їх сукупності та взаємозв`язку, врахувавши інтереси малолітніх дітей та пропозиції органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про те, що спілкування позивача із донькою та сином у визначений судом спосіб в повній мірі відповідатиме інтересам останніх, зокрема, комфортному особистісному розвитку.
Суд наголошує, що таке спілкування не матиме негативного впливу на нормальний розвиток дітей і таке спілкування відбувається саме в їх інтересах. При цьому створення відносин та емоційного контакту малолітніх дітей з батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дітей від зустрічей з ним.
Суд також зауважує, що контакт з дитиною це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Таким чином, повідомлення сторонами один-одному про факти та обставини, пов`язані із дітьми, відносяться до поняття «надання інформації про дитину», що є складником контакту з ними. Слід також роз`яснити обом сторонам у даній справі обов`язок не приховувати один від одного обставини, пов`язані із життям, здоров`ям та процесом виховання спільних дітей.
Суд наголошує, що найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності, адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.
На теперішній час дійсно актуальними для дитини є зустрічі з батьком, дідом та бабою, які повинні відбуватись поступово та систематично, в максимально можливих безпечних умовах та на нейтральній території.
Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 189/68/20, провадження № 61-16244св21).
Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків (постанова Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 577/3878/21, пр.№ 61-8759св22).
Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).
За нормою ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно з положеннями ч.1,2,3,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до наведених висновків, суд встановив підстави для часткового задоволення позовних вимог, як визначено вище по тексту рішення, натомість, у задоволенні позову в іншій частині суд відмовляє.
Слід наголосити, що невідповідність чи неповна відповідність позовних вимог належному способу захисту не може бути підставою для відмови в позові з формальних підстав, якщо прагнення позивача не викликає сумніву, а позовні вимоги можуть бути витлумачені відповідно до належного способу захисту прав, і якщо таке тлумачення не призводить до порушення процесуальних прав відповідача (зокрема, щодо подання заперечень, надання відповідних доказів тощо).
Водночас, суд звертає увагу сторін на те, що вони, як батьки дітей, незважаючи на взаємні непорозуміння між собою, мають вжити заходів щодо уникнення конфліктних, напружених стосунків між собою з метою досягнення співробітництва в інтересах дитини.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задовольняються частково, на відповідачку слід покласти судові витрати у вигляді оплати судового збору у сумі 605, 60 гривень, що підлягає стягненню на користь позивача.
Керуючись ст. 2, 4, 5, 12-13, 19, 76-82, 95, 100, 128, 133, 141, 174, 178, 211, 223, 240, 247, 258-259, 263-265, 272-273 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способу участі батька, діда та баби у вихованні дитини- задовольнити частково.
Визначити  ОСОБА_3 та ОСОБА_2 наступний спосіб участі діда та баби у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини  ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити графік побачень:
- в перший та третій тиждень місяця, у п`ятницю, з 10:00 до 15:00 за адресою: АДРЕСА_2 ;
Визначити  ОСОБА_1 наступний спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини  ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити графік побачень:
- в перший та третій тиждень місяця, в суботу та неділю з 10:00 до 15:00 за адресою: АДРЕСА_2 , 
- щопонеділка та щочетверга у другий та четвертий тиждень місяця з 15:00 до 18:00 за адресою: АДРЕСА_2 , з урахуванням часу навчального процесу дитини та стану її здоров`я;
- під час перебування батька ОСОБА_1 в лавах ЗСУ визначити час побачень з 09:00 до 14:00 год першого дня відпустки та з 09:00 до 14:00 год. передостаннього дня відпустки за адресою: АДРЕСА_2 , за умови попередження про побачення за добу засобами мобільного зв?язку або належним текстовим повідомленням;
- у випадку, коли батько дитини не буде мати можливості скористатися графіком побачень визначеним уп. 1, 2, 3 у зв?язку із знаходженням в лавах ЗСУ, за попередньою домовленістю засобами мобільного зв?язку або належним текстовим повідомленням надати час для спілкування із дитиною в інші дні із збереженням встановленого часу побачень;
- на день народження батька ОСОБА_1 визначити час побачень із дитиною кожного року 30 листопада з 08:00 до 18:00 за адресою: АДРЕСА_2 ;
- на день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 кожного року визначити спільний відпочинок батька з дитиною з 12:00 до 18:00 год. у присутності матері, (за попередньою домовленістю про місце зустрічі засобами мобільного зв?язку або належним текстовим повідомленням з ОСОБА_4 );
- при цьому, якщо день народження дитини є буднім днем, час зустрічі може бути змінений сторонами за домовленістю, без зменшення тривалості зустрічі, у цей же день або інший, але не більше ніж протягом 7 днів після відповідного дня народження дитини, які відраховуються починаючи з дня народження.
Спілкування батька  ОСОБА_1 , діда ОСОБА_3 та баби ОСОБА_2 , з малолітньою дитиною  ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати за умови задовільного стану здоров`я дитини, не порушуючи при цьому відвідування дитиною шкільних та позашкільних занять, обов`язкового повернення дитини за місцем проживання матері і дитини в обумовлений час та дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, встановлених для дитини відповідного віку.
Зобов`язати батьків  ОСОБА_1 та ОСОБА_4 попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини.
Зобов`язати  ОСОБА_4 у разі настання певних змін, зокрема, щодо зміни місця проживання, навчання, перебування дитини за день до зустрічі з батьком надати йому точну інформацію.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605, 60 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. М. Білоусова