Справа № 344/17415/25 
Провадження № 2/344/1274/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Пастернак І.А.
секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 22553,28 грн., стягнення судових витрат 
В С Т А Н О В И В: 

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 22553,28 грн., стягнення судових витрат, посилаючись на те, що 30.04.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №103394872, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит 8000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору.
29.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» був укладений договір відступлення прав вимоги №11Т, відповідно до умов якого позивач набув прав вимоги, в тому числі за кредитним договором №103394872 від 30.04.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Відтак, у зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору, утворилася заборгованість в загальному розмірі 22553,28 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту становить 6648 грн., заборгованість за відсотками становить 15905,28 грн. (а.с.1-13).
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.10.2025 року відкрито провадження у справі (а.с.66).
09.02.2026 року представником відповідача подано додаткові пояснення відповідно до яких вважає, що нарахована за договором про споживчий кредит №103394872 про надання коштів на умовах кредиту заборгованість за процентами є несправедливою у порівнянні з тілом кредиту. Визначений розмір процентів є непропорційно великою сумою компенсації вартості кредиту, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Представник відповідача не погоджується з сумою нарахованої заборгованості, вважає, що заявлені позивачем до стягнення проценти не ґрунтуються на умовах договору і наданому самим позивачем розрахунку, а тому не підлягають стягненню.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою безспірності розміру заборгованості. Розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за кредитом.
Зазначає, що з умов кредитного договору вбачається, що сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання та термін кредитування закінчився 30.05.2021 року. При цьому в матеріалах справи відсутні докази щодо продовження сторонами дії кредитного договору.
Отже у справі що розглядається, право нараховувати проценти, передбачені умовами договору про надання споживчого кредиту №103394872 від 30.04.2021 припинилося 30.05.2021 по закінченню строку кредитування, визначеного договором, а тому розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідача у межах строку кредитування становить 2400 грн.
Таким чином, сторона відповідача вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за процентами за договором про надання споживчого кредиту №103394872 від 30.04.2021 у розмірі 15 905,28 грн. (а.с.85-90).
12.03.2026 року представником позивача подано письмові пояснення, відповідно до яких обґрунтовуючи суду заборгованість за процентами зазначає, що відповідач порушив умови договору на споживчий кредит №103394872 від 30.04.2021, кредит вчасно не повернув, а тому умовам п.2.3.1.2 кредитного договору відбулася авто пролонгація, яка не може перевищувати 60 днів (а.с.94-108). 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви, просив провести розгляд справи без участі представника Товариства. У разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та ухвалити заочне рішення.
Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі відповідача, підтримує позицію викладену у додаткових поясненнях.
Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 30.04.2021 року ОСОБА_1 заповнено анкету-заяву на кредит №103394872 у якій погоджено умови кредитування: замовлена та погоджена сума: 8000 грн., замовлений та погоджений строк: 30 днів, комісія за надання: 0 грн., проценти за користування кредитом: 2400 грн. Нараховуються за ставкою 1 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с.16).
30.04.2021 року ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» уклали договір про споживчий кредит №103394872, у відповідності до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 8 000 грн., строком на 30 днів, тобто до 30.04.2021 року.
Згідно п. 1.5. загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2400 грн. в грошовому виразі та 100,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1- 1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 10400 гривень.
Відповідно до п. 1.5.1. договору комісія за надання кредиту: 0 грн., яка нараховується за ставкою 0.00 відсотків від суми кредиту одноразово.
Згідно п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 2400 грн., які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Відповідно до п. 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки (1.7.договору) фіксована.
Пункт 2.2.2. договору передбачає нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 договору.
2.3.1. Продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином:
2.3.1.1. Пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі – Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства tengo.com.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.
2.3.1.2. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.
2.4.1. Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4 договору, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування.
4.2. У разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця.
Позичальник до укладення цього договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору, з інформацією передбаченою ч.2,3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; до укладення договору отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п.6.3) та правилами, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору; умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану; до укладення цього договору отримав від кредитодавця інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в Законі України «Про споживче кредитування» (п.5.1. Договору) (а.с.57-60).
В додатку №1 до договору №103394872 від 30.04.2021 року міститься графік платежів за цим договором (а.с.61).
У паспорті споживчого кредиту №103394872 від 30.04.2021 року зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти (а.с.31 зворот-62).
Згідно платіжного доручення 27213340 від 30.04.2021 року платник ТОВ «Мілоан» перерахував отримувачу ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 кошти у сумі 8000 грн., призначення платежу – кошти згідно договору 103394872 (а.с.29).
У відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №103394872 укладеним з відповідачем, зазначено, що 30.04.2021 року було надано кредит в сумі 8 000 грн., здійснювалось нарахування процентів та відповідачем неодноразово здійснено пролонгацію (а.с.19-20).
29.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу №11Т за умовами якого позивач набув право вимоги, в тому числі, до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №103394872 від 30.04.2021 року на суму заборгованості 22 553,28 грн., що підтверджується витягом з додатку до договору факторингу № 11Т від 29.10.2021 року (а.с.18, 22-24, 33-46).
25.07.2025 року позивач звертався з досудовою вимогою до відповідача про виконання зобов`язань за кредитним договором в загальній сумі 22 553,28 гр. (а.с.31).
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України.
Відповідно до статті 204ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За правилами ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно положень статті 626ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Згідно з частиною першою статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1, 3 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
В п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 53 0ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Відповідно до статті 512ЦКУкраїни кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 514 ЦКУкраїни до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статті 516 ЦКУкраїни визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами статті 1077 ЦКУкраїни за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.
Судом встановлено, що 30.04.2021 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Мілоан», договір про споживчий кредит №103394872 в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію`в сумі 8 000 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на її банківську картку та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % від суми кредиту за кожен день користування та 5% - стандартна (базова) процентна ставка в день.
Відповідач отримала кредит, в подальшому розпорядилася даними коштами на власний розсуд, свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконала належним чином, кредитні кошти повернула частково. 
Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення відповідачем сплачено 31.05.2021 року – 400 грн., 14.06.2021 року – 228 грн., 28.06.2021 року – 221 грн., 09.07.2021 року – 214 грн., 30.07.2021 року – 289 грн. заборгованості за тілом кредиту. Отже, на думку суду, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача тіла кредиту в сумі 6648 грн. підлягають до задоволення.
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 15905,28 грн., то такі на думку суду є обґрунтованими.
Згідно п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 2400 грн., які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Відповідно до п. 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки (1.7.договору) фіксована.
Пункт 2.2.2. договору передбачає нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 договору.
2.3.1. Продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином:
2.3.1.1. Пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі – Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства tengo.com.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.
2.3.1.2. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.
З відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що загальна сума нарахованих процентів становить 19 691,28 грн.:
За період з 01.05.2021 по 30.05.2021 нараховано проценти згідно п.1.5.2 договору у розмірі 2400 грн. (30 днів х 1% х 8000 грн.).
За 31.05.2021 нараховано проценти згідно п.п.1.6, 2.3.1.2 договору у сумі 400 грн. (1 день х 5% х 8000) 
31.05.2021 року відповідачем сплачено 400 грн. заборгованості за тілом кредиту.
За період з 01.06.2021 по 07.06.2021 нараховано проценти згідно п.п. 1.5.2, 2.3.1.1 договору 532 грн. (7 днів х 1% х 7600 грн.).
За період з 08.06.2021 по 14.06.2021 нараховано проценти згідно п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору 2660 грн. (7 днів х 5% х 7600 грн.).
14.06.2021 року відповідачем сплачено 228 грн. заборгованості за тілом кредиту.
За період з 15.06.2021 по 17.06.2021 нараховано проценти згідно п.п. 1.5.2, 2.3.1.1 договору 221,16 грн. (3 дні х 1% х 7372 грн.).
За період з 18.06.2021 по 28.06.2021 нараховано проценти згідно п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору 4054,60 грн. (11 днів х 5% х 7372 грн.).
28.06.2021 року відповідачем сплачено 221 грн. заборгованості за тілом кредиту.
За період з 29.06.2021 по 01.07.2021 нараховано проценти згідно п.п. 1.5.2, 2.3.1.1 договору 214,53 грн. (3 дні х 1% х 7151 грн.).
За період з 02.07.2021 по 09.07.2021 нараховано проценти згідно п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору 2860,40 грн. (8 днів х 5% х 7151 грн.).
09.07.2021 року відповідачем сплачено 214 грн. заборгованості за тілом кредиту.
За період з 10.07.2021 по 12.07.2021 нараховано проценти згідно п.п. 1.5.2, 2.3.1.1 договору 208,11 грн. (3 дні х 1% х 6937 грн.).
За період з 13.07.2021 по 26.07.2021 нараховано проценти згідно п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору 4855,90 грн. (14 днів х 5% х 6937 грн.).
За період з 27.07.2021 по 30.07.2021 нараховано проценти згідно п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору 277,48 грн. (4 днів х 1% х 6937 грн.).
30.07.2021 року відповідачем сплачено 289 грн. заборгованості за тілом кредиту.
За період з 31.07.2021 по 14.08.2021 нараховано проценти згідно п.п. 1.5.2, 2.3.1.1 договору 9,90 грн. (15 днів х 0,01% х 6648 грн.).
За період з 15.08.2021 по 29.08.2021 нараховано проценти згідно п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору 997,2 грн. (15 днів х 1% х 6648 грн.).
При цьому відповідачем здійснювались сплати за нарахованими процентами: 31.05.2021 року – 560 грн., 14.06.2021 року – 543 грн., 28.06.2021 року – 916 грн., 09.07.2021 року – 1132 грн., 30.07.2021 року – 635 грн., загалом на 3786 грн.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами у розмірі 15 905,28 грн. (19 691,28 грн. – 3786 грн.).
Відтак позов слід задоволити, стягнути з відповідача на користь позивача 22553,28 грн., з яких 6648 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 15905,28 грн. – заборгованість за відсотками.
Твердження сторони відповідача про неправомірно нараховані відсотки не беруться судом до уваги, оскільки відсотки нараховані відповідно до умов договору, з якими відповідач ознайомилася, та які погодила.
Щодо витрат на професійну правову допомогу, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За правилами ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Отже, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача долучено Договір про надання правової допомоги №42649746 від 05.05.2025 (а.с.25-27), Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 29.07.2025, згідно якого загальна вартість послуг становить 5000 грн. (а.с.15); детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Міньковська А.В. (а.с.21); Додаткову угоду №103394872 до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 05.05.2025 (а.с.28).
Звернення до суду з позовами про стягнення заборгованості за кредитним договором носить масовий характер, справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною. З цих підстав суд вважає, що послуги адвокатів за даною категорією справ є стандартними послугами і тому не потребують великих професійних затрат. Витрати на послуги адвоката в розмірі 5 000 грн. за даною справою є неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатами робіт.
За таких обставин, дотримуючись принципів розумності, пропорційності та справедливості, та зважаючи на задоволення позову, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача до 3 000 грн.
За правилами ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позов задоволено з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн. сплаченого судового збору.
На підставі та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 247, 259, 223, 263, 265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,- 
У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 22553,28 грн., стягнення судових витрат - задоволити.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», код ЄДРПОУ: 42649746, адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, м.Бровари, Київська обл., 07406, IBAN: НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ» заборгованість за Кредитним договором №103394872 від 30.04.2021 року у розмірі 22553 (двадцять дві тисячі п`ятсот п`ятдесят три) грн., що складається з 6648 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 15905,28 грн. – заборгованість за відсотками.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», код ЄДРПОУ: 42649746, адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, м.Бровари, Київська обл., 07406, IBAN: НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ» - судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та 3000 грн. витрат на правову допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Довідка: повний текст рішення виготовлено 04.05.2026 року.

Суддя Пастернак І.А.