ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
17 червня 2026 року
м. Харків
справа № 641/4116/24
провадження № 22-ц/818/1573/26
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії – Маміної О.В., Тичкової О.Ю.
за участю секретаря судового засідання – Муренченко С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків справу цивільну справу за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,  за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 до якої приєднався ОСОБА_2 на рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2025 року, постановлене суддею Музиченко В.О.,
в с т а н о в и в:
У червні 2024 року КП «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить стягнути заборгованість за послуги з теплопостачання у сумі 145131,61 грн. з кожного та судові витрати.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідачам на праві власності належать нежитлові приміщення першого поверху № 7, 8, 8а, 9,10, 11, 12, загальною площею 164,4 кв.м, які знаходяться в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , частка кожного із відповідачів складає по частині. Вищезазначені нежитлові приміщення розташовані в будинку з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП «Харківські теплові мережі». Система опалення зазначених приміщень є невід`ємною частиною централізованої системи опалення будинку в цілому. Постачання теплової енергії на потреби опалення у житлові будинки та об`єкти соціальної сфери позивач здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів. На підставі розпоряджень Харківського міського голови в опалювальних сезонах 2021-2023 роках здійснювалось постачання теплової енергії у житлові будинки, де розташовані нежитлові приміщення відповідачів. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуг відповідно до ст. 13,14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за надані послуги у повному обсязі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не здійснюють, внаслідок чого за відповідачами перед позивачем утворилась заборгованість за період з 01.08.2021 по 01.04.2024 у загальному розмірі 290263,22 грн. В зв`язку з чим вони вимушені звернутись до суду з відповідним позовом. 
Рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2025 року позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Харківські теплові мережі» вартість спожитої теплової енергії у розмірі 145131,61 грн. та витраті зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн., а всього стягнуто 148159 (сто сорок вісім тисяч сто пятдесят дев`ять) грн. 61 коп. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» вартість спожитої теплової енергії у розмірі 145131,61 грн. та витраті зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн., а всього стягнуто 148159 (сто сорок вісім тисяч сто пятдесят дев`ять) грн. 61 коп.
В апеляційній скарзі представник відповідача Сукіасян Д.Ф. просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Зазначає, що підставою для постачання теплової енергії і її оплати у відповідній кількості та якості є індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, який має бути підписаний сторонами, нарахування заборгованості за період до 31.10.2021 є безпідставним і задоволенню не підлягають. Оплат за послуги постачання теплової енергії Відповідачів за цей період не було, що свідчить про відсутність конклюдентних дій і відсутність договірних правовідносин між сторонами. Наголошує, що суд не звернув уваги на заперечення Відповідачів в тій частині, що вони фактично не отримували послуги з опалення. Через приміщення з індивідуальним опаленням можуть проходити ділянки неізольованих транзитних трубопроводів, у тому числі частини стояків, або обладнання внутрішньо будинкової системи опалення: нежитлове приміщення може вважатися відключеним від системи центрального опалення поза залежністю від того, чи залишаються в тому приміщенні транзитні труби. Однак останні мають бути заізольовані. В іншому випадку споживач зобов`язаний сплачувати теплопостачальній організації за обсяг теплової енергії, який надходить від ділянок неізольованих транзитних трубопроводів до приміщення з індивідуальним опаленням, а розрахунок обсягу такої теплової енергії має бути виконано теплопостачальною організацією у відповідності до вимог п. 4 розділу V Методики № 315. І саме на Позивача покладено обов`язок обстеження інженерних систем приміщення для з`ясування протяжності, діаметра та стану теплоізоляції транзитного(их) трубопроводів(ів). З огляду на вищевикладене, нібито теплова енергія, що надійшла до нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.02.2020 по 01.04.2023 та була зафіксована будинковим вузлом комерційного обліку, була розподілена між приміщеннями будинку, підключеними до центральної системи опалення. Відповідачу ця кількість теплової енергії не була розподілена, оскільки Відповідач від`єднаний від системи центрального опалення, а транзитні трубопроводи, що проходять через його приміщення є заізольовані та не надають тепло. Слід звернути увагу суду на те, що до матеріалів справи Позивачем не було надано розрахунок за фактично відпущену теплову енергію, виконаного відповідно до вимог п. 23 Правил користування тепловою енергією, затвердженого постановою КМУ від 03.10. 2007 № 1198, п. 12 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенням", затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (чинна на момент нарахування заборгованості).» Позивач не заперечував і ці обставини визнають відповідачі (Акт обстеження системи теплоспоживання об`єкту № ВНОТ/7638 від 23.07.2021 року), що в приміщенні опалювальні прилади відсутні, а є тільки транзитні трубопроводи. В той же час, суд, досліджуючи розрахунок теплового навантаження на опалення ВКТ/390 та ВКТ/391 від 03 серпня 2021 року, який був складений на підставі Акту обстеження системи теплоспоживання об`єкту № ВНОТ/7638 від 23.07.2021 року, не врахував і не надав належної оцінки доводам відповідачів в тій частині, що, як зазначено вище, позивач не здійснив розрахунок обсягу теплової енергії у відповідності до вимог п. 4 розділу V Методики № 315, оскільки опалювальних приладів у приміщенні немає, а наявні лише транзитні трубопроводи. Позивач здійснив розрахунок за загальним правилом, використовуючи як вихідні дані - об`єм приміщення. З цього слідує, що позивач здійснив розрахунок «заборгованності» всупереч вимогам Закону, не застосував п. 4 розділу V Методики № 315. вказане залишилось поза увагою суду першої інстанції. Суд дійшов помилкових висновків і вважав Акт обстеження системи теплоспоживання об`єкту № ВНОТ/7638 від 23.07.2021 року та Розрахунок теплового навантаження на опалення (ВКТ/390 та ВКТ/391) від 03 серпня 2021 року належними і допустимими доказами. Відповідачі категорично заперечують проти коректності розрахунку теплового навантаження, що був використаний Позивачем для нарахування заборгованості, посилаючись на надані дані та Методику розрахунку теплового навантаження КТМ 204 України 244-94. Вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості має арифметичну та методологічну помилку, що призвело до безпідставного завищення нарахованої заборгованості. З огляду на зазначене, розрахунок теплового навантаження та опалення ВКТ/390 та ВКТ/391 від 03 серпня 2021 року є неналежним доказом і не заслуговує на увагу суду. Суд першої інстанції не надав належної оцінки альтернативному розрахунку відповідачів (п. 2 апеляційної скарги), тобто не прийняв і не відхилив, при цьому не навів мотивів свого рішення в цій частині. Разом з тим, законодавством не передбачено здійснення нарахувань (складання розрахунку заборгованості) самими споживачами. Зазначає, що суд прийшов до висновку, що для розрахунку був взятий зовнішній об`єм приміщення, виходячи з зовнішньої висоти 3,9 м. матеріали справи (ані докази позивача, ані докази відповідачів) не містять даних у такій редакції – «зовнішня висота 3,9 м». В акті обстеження системи теплоспоживання об`єкту № ВНОТ/7638 від 23.07.2021 року така інформація відсутня. У розрахунку теплового навантаження на опалення (ВКТ/390 та ВКТ/391) від 03 серпня 2021 року вказується висота 3,9 м. Але слід звернути увагу, що Розрахунок складений на підставі Акту, а цей Акт інформаціїї про висоту приміщень (внутрішню, зовнішню) не містить. Також, суд не навів мотивів, чому він дійшов висновків, що у Розрахунку зазначена «зовнішня висота», «зовнішній об`єм». В оскаржуваному рішенні, абз. 1 арк. 9, суд зазначає: «Розрахунок був зроблений на підставі даних акту № ВНОТ/7638 від 23.07.2021, числові дані для обрахунку площі приміщення були взяті з вищезазначеного акту, вказаний акт був складений у присутності відповідачів, який вони підписали та не оспорювали.» Вказане суперечить матеріалам справи. Акт № ВНОТ/7638 від 23.07.2021 не підписувався відповідачами або представниками. В Акті наявний підпис ОСОБА_4 , який не є відповідачем. Підпис ОСОБА_4 стоїть у графі «При обстежені був присутнім». Підпис особи, яка не є представником відповідачів, не є споживачем, - не означає згоду із викладеним в документі.
До апеляційної скарги ОСОБА_1 приєднався ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 та просив рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.
Зазначає, що підставою для постачання теплової енергії і її оплати у відповідній кількості та якості є індивідуальний договір з обслуговування внутрішньобудинкових систем, який має бути підписаний сторонами, нарахування заборгованості за період до 31.10.2021 є безпідставним і задоволенню не підлягають. Оплат за послуги постачання теплової енергії Відповідачів за цей період не було, що свідчить про відсутність конклюдентних дій і відсутність договірних правовідносин між сторонами. Слід звернути увагу суду на те, що до матеріалів справи Позивачем не було надано розрахунок за фактично відпущену теплову енергію, виконаного відповідно до вимог п. 23 Правил користування тепловою енергією, затвердженого постановою КМУ від 03.10. 2007 № 1198, п. 12 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенням", затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (чинна на момент нарахування заборгованості).» Позивач не заперечував і ці обставини визнають відповідачі (Акт обстеження системи теплоспоживання об`єкту № ВНОТ/7638 від 23.07.2021 року), що в приміщенні опалювальні прилади відсутні, а є тільки транзитні трубопроводи. Вважає, що розрахунок теплового навантаження, що базується на площі 323 м.куб., є безпідставним та некоректним, оскільки він ґрунтується на завищеному, невідповідному фактичній висоті приміщення, а також об`му. Суд першої інстанції не надав оцінку письмовому доказу – технічному паспорту на приміщення (реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:0963-5654-3679-8806), копія якого була надана суду. Суд першої інстанції не надав належної оцінки альтернативному розрахунку відповідачів (п. 2 апеляційної скарги), тобто не прийняв її, і не відхилив, при цьому не навів мотивів свого рішення в цій частині.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним відмовити у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявної заборгованості відповідача зі сплати послуг за теплопостачання. 
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 382552591 від 12.06.2024 ОСОБА_2 на праві власності належить частина нежитлових приміщень першого поверху № 7, 8, 8а, 9,10, 11, 12, загальною площею 164,4 кв.м, які знаходяться в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 382552591 від 12.06.2024 судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить частина нежитлових приміщень першого поверху № 7, 8, 8а, 9,10, 11, 12, загальною площею 164,4 кв.м, які знаходяться в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Постачання теплової енергії Комунальним підприємство «Харківські теплові мережі» за вказаною адресою підтверджується актами про підключення та відключення опалення в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: акт № 171/11483 від 29.10.2019 р., акт № 171/12415 від 09.04.2020 р., акт № 171/13232 від 27.10.2020 р., акт № 171/13882 від 12.04.2021 р., акт № 171/15569 від 21.10.2021 р., акт № 171/15580 від 15.04.2022 р., акт № 171/1568 від 06.04.2023 р., які складені представниками КП «ХТМ» та балансоутримувачем.
У відповідача ОСОБА_2 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , у відповідача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 .
23.07.2021 року представниками КП «Харківські теплові мережі» в присутності представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складено акт обстеження системи теплопостачання об`єкту № ВНОТ/7638, а саме: нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що в приміщенні проходять внутрішньо будинкові трубопроводи системи опалення будівлі та в приміщенні № 79 (тех. паспорт від 21.01.2020р.) встановлений вузол керування системи опалення будівлі. Система централізованого гарячого водопостачання в цих приміщеннях відсутня, вхід в приміщення окремий. Припис: укласти договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді з КП «ХТМ» до 01.09.2021 р., забезпечити наявність проекту теплового навантаження. Цей акт є підставою для виконання розрахунку теплового навантаження на опалення та донарахувань за спожиту теплову енергію без договору. 
Матеріали справи містять розрахунок теплового навантаження на опалення ВКТ/390 від 03 серпня 2021 року. Відповідно якого за адресою АДРЕСА_1 виконані наступні розрахунки: Зовнішній об`єм будівлі V до 5000 м3, об`єм а площа приміщень, згідно даних акту № ВНОТ/7638 від 23.07.2021 та службової записки ВНОТ вх. № С-3250/43 від 03.08.2021, S = 82,7 кв.м., V – 323 м3. Рік будівництва 1965-1971. Розрахунок виконано згідно КТМ 204 України 224-94. Питома опалювальна характеристика будови: q0= 0,43 ккал/м3год.С.; температура внутрішнього повітря: tвп= 18 С; коефіцієнт переліку для визначення q0 (при tз.п. = -23 С): а= 1,116; розрахункова температура зовнішнього повітря для Харкова tз.п. = - 23 С; коефіціент, що враховує тепловий потік на опалення громадських споруд к= 1,15; теплове навантаження на потреби опалення: Qоп. = V х q0 х (tвп - tзп) х а х к,
Qоп. = 323 х 0,43 х 41 х 1,116 х 1,25 = 7943,8 ккал/год. 
Qоп. = 0,007944 Гкал/год.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звертались до Комунального підприємства "Жилкомсервіс" з проханням вирішити питання про звільнення нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від комунікацій, які в ньому знаходяться («рамки» - пункт розподілу теплової енергії), до яких приміщення не має жодного відношення. 
Згідно відповіді директора КП «Жилкомсервіс» від 02.11.2021 року вбачається, що переобладнання інженерних мереж в нежитловому приміщенні до компетенції КП "Жилкомсервіс" не входить. З вказаного питання рекомендовано звернутись до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі".
Відповідачі звернулись з вищезазначеною заявою до КП «Харківській теплові мережі», на яку КП «Харківські теплові мережі» 07.10.2021 року надано відповідь, що персоналом нагляду за об`єктами теплоспоживання «ЦКтаОТ» було проведено обстеження системи теплоспоживання нежитлових приміщень першого поверху, які розташовані у нежитловій будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами обстеження був виконаний розрахунок теплового навантаження на потреби опалення приміщень, який займаються та виконані нарахування за спожиту теплову енергію: ФО ОСОБА_2 – 25913,71 грн., ФО ОСОБА_1 – 25913,71 грн. Щодо звільнення приміщень від комунікацій, які в ньому знаходяться (вузол керування системи опалення будівлі та внутрішньо будинкові трубопроводи опалення), то проінформовано, що КП «Харківські теплові мережі» не є власником вищезазначеного обладнання та на балансі підприємства вищезазначене обладнання не перебуває. Якщо заявники є власниками вищезазначеного обладнання, то необхідно відповідно до п. 8 Правил користування тепловою енергією, зареєстрованою постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198 подати заяву до теплопостачальної організації на отримання технічних умов на реконструкцію (перенос) існуючої системи опалення будівлі. В іншому випадку, для вирішення питання необхідно звернутись до власника будівлі. 
З наданих КП «Харківські теплові мережі» розрахунків та об`єднаних актів звіряння вбачається, що відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 нараховано заборгованість з оплати спожитої теплової енергії на потреби опалення. За період з серпня 2021 року (у серпні 2021 року проведено перерахунок за період з лютого 2020 по квітень 2021 року) по квітень 2023 року включно вартість теплової енергії, спожитої без договору, склала 290263,22 грн. Оскільки відповідачі є співвласниками нежитлового приміщення та кожному належить по частині вказаного приміщення, позивач просить стягнути заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 145131,61 грн. з кожного.
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 № 1407 Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (код ЄДРПОУ 31557119) визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова.
Оскільки приміщення відповідачів не обладнані пристроями обліку теплової енергії розрахунок спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження.
За правилами ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).
Згідно статті 1 Закону України «Прожитлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
Згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).
Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 1Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач теплової енергії- фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.
Теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
Частиною 6 статті 19 вказаного закону передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до вимогстатті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Абзацом 8 пункту 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинних на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що централізоване опаленняце послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормальної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.
Пунктом 8 Правил № 630 передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
Споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (пункт 24).
Згідно з пунктом 25 Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Відповідно до пунктів 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акту на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.
Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.
Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09 лютого 2022 року у справі № 953/24063/19, провадження № 61-5095 св 21.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц, провадження № 61-14819 св 20, від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц, провадження № 61-20523св19, від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17, провадження № 61-13603св19.
Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Правилами користування тепловою енергією, затвердженимиПостановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, визначено споживача теплової енергії, як фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридичну особу, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.
Пунктом 23 Правил передбачено, що у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.
Наданий суду розрахунок теплового навантаження на опалення по ФО ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , виконаний згідно КТМ 204 України 244-94.
КТМ 204 України 244-94 може застосовуватися для розрахунку теплового навантаження лише окремої житлової або громадської будівлі (споруди) і не може застосовуватися для визначення теплового навантаження окремо для приміщення, яке немає окремої від будинку системи опалення і є складовою частиною будинку.
Як встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві власності належить по частині нежитлових приміщень першого поверху № 7, 8, 8а, 9,10, 11, 12, загальною площею 164,4 кв.м, які знаходяться в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 22.02.2020 року
Система опалення вказаних приміщень є єдиною та невід`ємною частиною системи опалення житлового будинку. Зазначене підтверджується актами обстеження системи теплоспоживання об`єкту № 171/15581, № 171/1568, № 171/15569, № 171/15580, № 171/13232, № 171/13882, № 171/11483, № 171/12415. Даних про те, що вказані приміщення відключені від системи централізованого опалення, вищезазначені акти не містять.
Теплові мережі житлового будинку (у тому числі трубопроводи та стояки) входять до складу приладів, що використовують теплову енергію (теплоносій) для потреб опалення, та є складовою частиною єдиного технологічного процесу теплоспоживання.
З матеріалів справи вбачається, що КП «Харківські теплові мережі» надавались послуги з теплопостачання до вказаного житлового будинку, що підтверджується актами підключення/відключення споживача до джерела теплової енергії, які складені представниками позивача та представниками житлово-експлуатаційної організації. Вказаний будинок підключався до центрального опалення та відповідно відключався в неопалювальний період, а отже, і зазначені нежитлові приміщення також були підключені до центрального опалення.
З придбанням у власність нежитлових приміщень у двоповерховому будинку у відповідачів, як їх власників, виник обов`язок брати участь у витратах на утримання та збереження майна (житлового будинку). Обігрів житлового будинку у опалювальний період є спільним обов`язком його співвласників з метою дотримання, зокрема, санітарних норм.
Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №317/1636/16-ц, провадження №61-19820св18.
Оскільки нежитлові приміщення, належні відповідачам, знаходяться у двоповерховому будинку, а внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною, вони зобов`язані нести витрати з теплопостачання, утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку.
Отже, відповідачі є споживачами послуг з постачання теплової енергії, які надає позивач, та несе обов`язок зі сплати таких послуг, незалежно від факту укладення договору між сторонами.
Відповідачами не спростовано правильність проведених КП «ХТМ» нарахувань плати за користування послугами з теплопостачання за спірний період, що визначався позивачем за Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року №315
Обставини щодо належного виконання підприємством умов договору з надання житлово-комунальних послуг матеріалами справи не спростовуються. З вимогами щодо перевірки якості наданих послуг відповідач до управителя не звертався. Акти-претензії, які б свідчили про ненадання послуг чи надання їх неналежної якості, не складались. Отже, відповідачами будь-яким чином не спростовано надання позивачем їм житлово-комунальних послуг належної якості.
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 не спростовані відомості, встановлені в акті обстеження системи теплопоспоживання об`єкту від 23.07.2021 року. Акти підключення та відключення теплопостачання до будинку, в якому знаходяться нежитлові приміщення, свідчать про подачу теплопостачання в цілому до конкретного будинку, отже, і до нежитлових приміщень, що в ньому розташовані, та будь-яких доказів щодо недостовірності таких актів, суду не надано. Складання таких актів за відсутності споживача само по собі не спростовує встановлених у них обставин.
Доводи відповідачів про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості має арифметичну та методологічну помилку, що призвело до безпідставного завищення нарахованої заборгованості, колегією суддів не приймаються, з огляду на таке.
Відповідно до п. 23 «Правил користування тепловою енергією» від 03.10.2007 №1198 затверджених Постаново Кабінету Міністрів України, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.
Згідно з пунктами 20 и 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 № 1198 , у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку (юридичні особи у житловому будинку мають єдину систему теплопостачання з житловим будинком, та не мають окремих приладів обліку) обсяг фактично спожитої теплової енергії визначався пропорційно тепловим навантаженням (окремо по житловій частині будинку та по кожному нежитловому приміщенню) з урахуванням середньомісячної фактичної температури зовнішнього повітря і кількості годин роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.
У зв`язку з тим, що приміщення відповідача, не обладнані пристроями обліку теплової енергії розрахунок спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько - побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження.
Згідно розділу 2 КТМ 204 України 244-94 площа житлового будинку - це сума площ поверхів будинку, виміряних в межах внутрішніх поверхонь зовнішніх стін (площа сходових кліток, ліфтових та інших шахт входить до площі поверху). Площа горищ та підвалів в площу будинків не включається.
Також згідно п. 2 п.п. 2.2.5 КТМ 204 України 244-94 розрахунок теплового навантаження здійснюється по зовнішньому об`єму будинку.
Таким чином, позивачем у розрахунку вірно зазначена площа опалювальної площі 82,7м та висота опалювального приміщення 3,90 м, оскільки позивач здійснюючи розрахунок виходив з площі та висоти опалювального приміщення по зовнішньому об`єму будинку.
Отже, доводи відповідачів про те, що для розрахунку був взятий зовнішній об`єм приміщення, виходячи з зовнішньої висоти 3,9 м., а ні з 2,60 м, колегією суддів не приймаються до уваги, тому розрахунок заборгованості позивачем здійснювався відповідно до вимог законодавства.
З урахуванням вищевикладеного, наведений відповідачами в апеляційній скарзі розрахунок зоборгованості колегією суддів не приймається.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до п.п. в п. 4 ч. 1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст.367,368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382-384,389 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 – залишити без задоволення.
Рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий         Н.П. Пилипчук

Судді         О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова