Справа № 420/41978/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2026 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув у письмовому провадженні в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, за результатом розгляду якого позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України та командира військової частини НОМЕР_1 щодо неприйняття, неоформлення і неподання документів для нарахування і виплати ОСОБА_1 одноразової мотиваційної винагороди, а також щодо нездійснення нарахування та невиплати зазначених коштів; 
зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 у встановлений судом строк прийняти у позивача повний пакет документів, у тому числі рапорти командира роти про періоди 09.03.2022– 17.09.2022, 18.09.2022– 20.10.2022, 09.12.2022– 29.12.2022, витяги з Журналу бойових дій із посиланнями на бойові розпорядження № 03-52/11дск/КСП від 22.02.2022 і № 03-52/165дск/ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.12.2022, довідку в/ч НОМЕР_1 від 27.12.2023 про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, та інші підтвердні документи; належно їх оформити і подати до уповноваженого органу грошового забезпечення для нарахування виплати згідно з постановою № 153; 
зобов`язати Міністерство оборони України (відповідний орган грошового забезпечення) у розумний строк провести перевірку поданих матеріалів, здійснити нарахування та виплатити позивачу одноразову винагороду у встановленому постановою № 153 розмірі, виходячи з того, що право позивача виникло з моменту набрання постановою чинності й поширюється на осіб, які приєдналися до війська після 24.02.2022 у віці до 25 років.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09 березня 2022 року, у віці повних 22 років, ОСОБА_1 розпочав проходження служби у складі роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 . Упродовж 2022 року він неодноразово брав безпосередню участь у бойових діях на визначених ділянках, що належно оформлено й підписано уповноваженими посадовими особами. 19.10.2022 під час виконання завдань поблизу АДРЕСА_1 позивач отримав акубаротравму, закриту черепно-мозкову травму та струс головного мозку; це підтверджено довідкою командира військової частини із посиланням на наказ № 258 від 19.09.2022 та відміткою про відсутність обставин, що виключають чи обмежують правові наслідки. Право ОСОБА_1 на мотиваційну виплату не нівелюється тим, що постанова № 153 прийнята пізніше за дату початку його служби. 07.10.2025 ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 із рапортом про виплату одноразової мотиваційної грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153. Проте, станом на день подання цього позову жодної письмової відповіді на поданий рапорт позивач не отримав, рішення за результатами його розгляду не прийнято, що свідчить про триваючу протиправну бездіяльність відповідача та порушення обов`язку належного реагування на звернення військовослужбовця та стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.
Ухвалою суду від 06.01.2026 року у справі відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
28.01.2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, згідно з яким рішення про виплату винагороди та наявність підстав для її виплати приймає виключно військова частина в якій проходить службу військовослужбовець. Міністерство оборони України, згідно нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, не приймає рішень про виплату (не виплату) зазначеної винагороди. З урахуванням зазначеного, Міністерством оборони України жодних прав позивача не порушено, що є підставою для відмови в задоволенні позову.
29.01.2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою сам відповідач посилається у відзиві на Окреме доручення Міністра оборони України № 999/уд від 20.02.2025, яким деталізовано умови та документи для виплати, порядок підтвердження та перевірок, а також вказано на проведення виплати відповідно до вимог постанови № 153. Це підтверджує, що Міністерство оборони України є суб`єктом владних повноважень, який бере участь у формуванні/організації механізму реалізації виплати та функціонуванні «органів грошового забезпечення», а отже його бездіяльність у частині перевірки матеріалів, нарахування та забезпечення виплати може бути предметом судового контролю.
Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить такі висновки.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 02 березня 2022 року по 12 липня 2023 2023 року включно проходив військову службу у Збройних Силах України, що засвідчено відповідним записом у військовому квитку. 
Відповідно до довідки від 22.12.2023 р. № 930, що видана ВЧ НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у період з 09.03.2022 по 17.09.2022, з 18.09.2022 по 20.10.2022, з 09.12.2022 по 29.12.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в с. Розівка, Одеської області, с. Білогірка Херсонської області, м. Авдіївка Донецької обалсті, смт. Велика Новосілка Донецької області. 
Згідно з довідкою про обставини травми від 17.11.2022 року № 1565, матрос ОСОБА_1 19.10.2022 року внаслідок мінометного обстрілу, Поранення - пов`язане із захистом Батьківщини.
30 вересня 2025 року ОСОБА_1 направив засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» на адресу ВЧ НОМЕР_1 рапорт, в якому просив клопотати перед вищим командування про виплату одноразової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах України, Національній гвардії України та Державній прикордонній службі України в період дії воєнного стану».
Вказаний рапорт отриманий відповідачем 17.10.2025 року, проте, відповідь щодо його розгляду позивачу не надана.
Згідно з ч. 2 ст. ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 40 Закону №2232-XII визначено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «;Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
Зокрема, ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі ст. 9 Закону №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
За правилом ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі - Постанова № 153) та затверджено «Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі - Порядок).
Згідно з пунктом 3 Постанови №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Постанови №153 установлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
Відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови №153 військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.
В подальшому Міністром оборони України видано Доручення №999/уд від 20.02.2025 (далі - Доручення №999/уд) відповідно до якого передбачено виплату одноразової грошової допомоги після укладення контракту на проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу, затвердженого Постановою, у розмірі один мільйон гривень, яка виплачується трьома частинами (далі - Допомога); одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - Винагорода) у розмірі один мільйон гривень. Виплата здійснюється один раз за весь період проходження військової служби та не підлягає поділу на частини.
Дорученням № 999/уд визначено право на Винагороду мають виключно особи рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які до набрання чинності Постановою (до 13.02.2025) у віці до 25 років (яким не виповнилося 25 років) були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (далі військовослужбовці) строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на 13.02.2025.
Підтвердження участі військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій здійснюється на підставі щонайменше одного документа з кожної з наступних груп: а) бойовий наказ (бойове розпорядження); б) журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно- вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення; в) рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на 13.02.2025, Винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від одного мільйону гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).
Військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на 13.02.2025 у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон), винагорода виплачується в повному обсязі.
Цим же дорученням, зобов`язано командування видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України проводити заходи внутрішнього контролю шляхом здійснення попередніх перевірок законності нарахування Винагороди та Допомоги.
Таким чином, вказаним дорученням встановлено, що документи, оформлені військовою частиною для здійснення виплат, передбачених Постановою, попередньо, тобто до моменту видання наказу для здійснення виплати та фактичної виплати Винагороди та Допомоги, перевіряються шляхом здійснення перевірок законності нарахування Винагороди Допомоги командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.
Крім того, Дорученням №999/уд командирів військових частин зобов`язано провести аналіз наявності зазначених вище військовослужбовців у підпорядкованих військових частинах; провести серед цих військовослужбовців роз`яснювальну роботу щодо умов та особливостей виплати Винагороди; створення (отримання) інформації про сумарну кількість днів безпосередньої участі вказаних військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій для виплати Винагороди або Допомоги у відповідності до Постанови та цього доручення.
Суд встановив, що відповідачем не вчинено жодних дій, передбачених Дорученням №999/уд щодо встановлення переліку осіб, які мають право на отримання винагороди, передбаченої Постановою № 153, перевірки наявності права позивача на отримання такої винагороди, формування пакету документів щодо виплати одноразової грошової винагороди, передбаченої пунктом 4 Постанови №153, направлення його на попередню перевірку щодо законності нарахування одноразової грошової винагороди.
При цьому, суд зауважує, що оскільки з огляду на зміст Постанови № 153, не визначено обов`язку військовослужбовця звертатись для отримання винагороди до військової частини з відповідним рапортом, а передбачено самостійні ініціативні дії військової частини з метою дотримання прав військовослужбовців на отримання вказаної винагороди, то звернення позивача із рапортом не може бути підставою для зобов`язання органу грошового забезпечення провести перевірку поданих матеріалів та здійснити нарахування та виплату винагороди.
Разом з тим, оскільки відповідач взагалі рапортм позивача по суті не розглядав та відповідне рішення за результатом його розгляду не приймав, то позовні вимоги ОСОБА_1 належать до часткового задоволення шляхом:
Визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду по суті та ненадання відповіді на рапорт ОСОБА_1 від 30.09.2025 року про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року № 153; 
Зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 від 30.09.2025 року про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року № 153.
В частині вимог позивача до Міністерства оборони України слід відмовити, оскільки судом не встановлено факту порушення відповідачем – МОУ прав позивача. 
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, суд робить висновок про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, код ЄДРПОУ 00034022) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду по суті та ненадання відповіді на рапорт ОСОБА_1 від 30.09.2025 року про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року № 153; 
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 від 30.09.2025 року про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року № 153.
В іншій частині позову – відмовити. 
Відповідно до ст.255 КАС України, рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений та підписаний судом 01.05.2026 року.

Суддя Н.В. Бжассо