ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/24525/24 пров. № А/857/25061/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого-судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року (ухвалене головуючим – суддею Качур Р.П. у м. Львів) у справі № 380/24525/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Овертранс» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову винесену Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу за № ПШ 108756 від 27.11.2024.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 04.12.2024 на адресу ТзОВ «Овертранс» надійшов рекомендований лист із ідентифікатором № 7905100042426 від Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті, що вміщав лист № 106261/33/24-24 від 28.11.2024 про застосування адміністративно-господарського штрафу та постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за № ПШ 108756 від 27.11.2024 на підставі якого до позивача застосовано фінансову санкцію у розмірі 17000,00 грн. Вважає таку постанову протиправною та підлягає скасуванню. Вказав, що 23.10.2024, водієм ОСОБА_1 , повідомлено про складення відносно нього Акт № 086586 від 23.10.2024 працівником Державної служби України з безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області з підстав відсутності товаро-транспортної накладної, порушення ст.ст. 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 11.1 Наказу № 363 МТЗУ від 14.10.1997. Зазначив, що інспектору під час перевірки було надано CMR А № 0000255 від 23.10.2024, про що зазначено у самому акті. Повідомив, що статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено перелік документів, на підставі яких виконуються внутрішні вантажні перевезення. Основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил (п. 11.1 Наказу 363 МТУ від 14.10.1997 «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні»). Організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень (ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт»). Вказав, що Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін. Договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної (CMR). Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції (ст. 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів). Водій здійснював дане перевезення згідно CMR А № 0000255 від 23.10.2024 за маршрутом Україна (с. Жвирка) Німеччина (Uffenheim). Вважає, що інспектором без будь-яких правових підстав складено Акт № 086586 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом від 23.10.2024. З урахуванням зазначеного вище, Товариству з обмеженою відповідальністю «ОВЕРТРАНС» направлено на адресу відповідача заперечення відносно безпідставності складення Акту № 086586 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом від 23.10.2024, які останнім проігноровано. Просив у задоволенні позову відмовити.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу за № ПШ 108756 від 27.11.2024.
Приймаючи оскаржене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що неповідомлення позивача про час і місце розгляду справи, зумовлює виникнення у позивача стану правової невизначеності та є самостійною підставою для визнання протиправним рішення, прийнятого за результатами розгляду справи. Тому відповідач розглянув справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт неповно, без врахування усіх обставин.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що 23.10.2024, близько 10 год. 53 хв., на автомобільній дорозі Львівська область, м. Шептицький, вул. Львівська 36, старшим державним інспектором Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області, був зупинений транспортний засіб марки VOLVO FH12, державний номерний знак – НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ – НОМЕР_2 , та причіп марки SCHWARZMULLER S-1, державний номерний знак НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_1 , який обладнано аналоговим тахографом.
На вимогу посадових осіб Укртрансбезпеки, водій надав посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб, тахо-карти в кількості 29 шт., протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, протокол перевірки та адаптації тахографа транспортного засобу, та атестацію діяльності.
У ході рейдової перевірки транспортного засобу було встановлено порушення статей 34 та 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», під час здійснення перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія оформлено товаро-транспортною накладною або іншим визначеним законодавством документом на вантаж чим порушено п. 11.1 затверджених Наказом МТЗУ від 14.10.1997 р. № 363 на момент складення Акту довезено брокером СМR № 0000255 від 23.10.2024.
За результатами рейдової перевірки складено Акт № АР 086586 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом від 23.10.2024.
Вказаним актом виявлено порушення ст. 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» під час здійснення перевезення вантажів перевізник не забезпечив, водія оформленою товаро-транспортною накладною або іншим визначеним законодавством документом на вантаж, чим порушено п. 11.1 затверджених наказом МТЗУ від 14.10.1997 № 363, на момент складання акта долучено брокером CMR № А № 0000255 від 23.10.2024, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абз. 3 ч. 1 перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону.
Водій зі змістом акту № АР 086586 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом від 23.10.2024, був ознайомлений, акт підписав.
Постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу від 27.11.2023 № ПШ108756 встановлено порушення позивачем ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Цією постановою вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Овертранс» адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн.
Позивач не погоджується із вказаною постановою відповідача, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05.04.2001 з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 2344-III).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Згідно з приписами статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 3 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Згідно з пунктом 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Відповідно до пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Пунктами 26, 27 Порядку №1567 визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.
У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
З матеріалів справи судом встановлено, що постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу від 27.11.2023 № ПШ108756 встановлено порушення позивачем ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Так, відповідно приписів статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:
дата і місце складання;
вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;
вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;
пункти завантаження і розвантаження.
Порядок ведення та надання інформації з реєстру товарно-транспортних накладних визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з приписами абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Оскільки при зупинці транспортного засобу, водій повідомив, що їде зі Жвирки до митниці (Сокаль) потім повертається на базу, також водій не надав інспекторам Укртрансбезпеки документів на вантаж (ТТН чи CMR), та наголосив, що документи на вантаж знаходяться на митниці та перебувають в стані підготовки, що підтверджується відеоматеріалами, наданими відповідачем, суд першої дійшов висновку про те, що позивачем порушено вимоги автомобільного законодавства.
При цьому, до суду не надано доказів сповіщення суб`єкта господарювання про розгляд справи про порушення. Жодної розписки чи рекомендованого листа із повідомленням про вручення або з доказами невручення такого повідомлення ТзОВ «Овертранс» відповідач не надав.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав, оскільки питання щодо реалізації Укртрансбезпекою пункту 26 Порядку № 1567 вже було предметом дослідження Верховним Судом.
Зокрема, у постанові від 07.12.2023 у справі № 620/18215/21 Верховний Суд, аналізуючи положення пунктів 25, 26, 27 Порядку № 1567, вказав, що системний аналіз зазначених законодавчих вимог свідчить про те, що повноваження Укртрансбезпеки на розгляд по суті справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт має здійснюватися на основі суворого додержання законності, а застосування адміністративних санкцій - у точній відповідності з законом. Це означає обов`язок Укртрансбезпеки вчинити усі необхідні дії для забезпечення розгляду справи про порушення у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання, яка є основним джерелом доказової інформації для визначення дійсної відповідальної особи - автомобільного перевізника, а також здійснити усі необхідні дії для повного і всебічного розгляду існуючих доказів, які стосуються перевірки, з метою належного здійснення відповідної адміністративної процедури.
У постановах від 14.12.2023 у справі №280/1426/20, від 21.12.2023 у справі №560/11763/22, від 06.06.2024 у справі №340/1617/22 та від 10.04.2025р. у справі № 380/211/23 Верховний Суд виснував, що Порядком №1567 установлено обов`язок органу державного контролю повідомити суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не дотримався приписів Порядку № 1567 та Інструкції № 254 щодо дотримання процедури розгляду акту перевірки позивача про порушення ним законодавства про автомобільний транспорт, що позбавило позивачка законного права бути присутньою під час розгляду справи, подати відповідні докази, висловити заперечення. Відповідач мав пересвідчитись перед розглядом справи про правопорушення чи повідомлена (обізнана) особа щодо якої здійснюється розгляд про дату та час розгляду такої справи, адже, у протилежному випадку нівелюється сама суть визначення обов`язку повідомляти особу про дату та час розгляду справи про застосування адміністративно-господарських санкцій.
Покликання апелянта на істотність порушення вимог пункту 26 Порядку № 1567, як такої, що може мати наслідком скасування постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу, колегія суддів зазначає, що, надаючи оцінку рішенню суб`єкта владних повноважень, адміністративний суд має керуватися приписами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зокрема, критерій «прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України» - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. Суб`єкт владних повноважень повинен враховувати обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень зазначеному критерію для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.
Повертаючись до нормативного регулювання спірних правовідносин, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що приписи Порядку № 1567 покладають на орган Укртрансбезпеки обов`язок повідомити автомобільного перевізника про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Очевидним є те, що у разі недотримання такого обов`язку у суду наявні підстави для скасування постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд підтримує висновок суд першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційних скарг не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року у справі № 380/24525/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула