ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/28180/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),
суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року (суддя Прудник С.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року позов задоволено.
Суд вирішив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.03.2025 року №047050031148 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах по Списку №2, яким відмовлено в призначенні пільгової пенсії за Списком №2 ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №2 (10 років) та недосягненням пенсійного віку.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 періоди її роботи з 18.07.2002 року по 28.01.2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 13.03.2025 року за Списком №2 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, з урахуванням висновків суду.
Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.03.2025 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, надавши при цьому всі необхідні документи.
Документи про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 були розглянуті за принципом екстериторіальність Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 20.03.2025 №047050031148 позивачу було відмовлено у призначенні пільгової пенсії за віком, посилаючись на те, що на дату звернення за призначенням пенсії заявниця не досягла встановленого законодавством пенсійного віку 55 років та у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу - 10 років.
Відповідачем вказано, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон України №1058-1V) пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць,- після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернулася з даним позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність оскарженого рішення не було доведено.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується. 
03 жовтня 2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII , що доповнив Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV розділом XIV-І, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту: На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, народжених до 31 березня 1969 року - після досягнення 54 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Згідно статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ , на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Суд першої інстанції вірно врахував, що Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
На час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Судом першої інстанції вірно було встановлено, що у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Суд першої інстанції вірно встановив, що на час звернення із заявою про призначення пенсії, позивач досягла необхідного визначеного пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» віку, мала необхідний страховий та пільговий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1, 2 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМЦ від 12 серпня 1993 року №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.
Пунктом 1.1 цієї Інструкції також передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Як встановив суд першої інстанції з трудової книжки позивача НОМЕР_1 , вона працювала:
Запис 1 - 06.06.1991р.- до поступления на работу в д/с №20 ст.Сухачевка
Приднепровской железной дороги стажа не имела (російською мовою);
Запис 2 - 06.06.1991р. – принята на должность помощника воспитателя на время отпуска по уходу за ребенком до 3-х лет основного работника (російською мовою);
Запис 3 – 29.06.1993р.- уволена по ст.38 КЗоТ Украины (собственное желание) (російською мовою);
Запис 4 - 18.07.2002р. - 1-ша міська лікарня м. Дніпродзержинськ - прийнята на посаду молодшої медичної сестри психіатричного відділення №4, палатною;
Запис 5 - 15.08.2005р. - на підставі Державного класифікатора України ДК-003-95 змінити назву посади на молодша медична сестра з догляду за хворіти;
Запис 6 - 25.11.2009р. - відповідно до рішення Дніпродзержинської міської ради від 28.10.2009р. №809-43/V «Про внесення змін до установчих документів 1-ої міської лікарні, а саме зміни назви на комунальний заклад охорони здоров`я «Дніпродзержинська лікарня №1»;
Запис 7 - 01.01.2012р. - відповідно до рішення Дніпропетровської обласної ради шостого скликання десятої сесії від 27.12.2011р. №196-10/VІ змінити назву закладу на комунальний заклад «Дніпродзержинська лікарня №1 «Дніпропетровської обласної ради»;
Запис 8 – 09.11.2016р. - відповідно до рішення Дніпропетровської обласної ради сьомого скликання шостої сесії від 28.10.2016р. №106-6/VII змінити назву закладу на комунальний заклад «Кам`янська лікарня №1 «Дніпропетровської обласної ради»;
Запис 9 - 17.10.2019р. - назву закладу реорганізовано шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня №1»; 
Запис 10 - за підсумками атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2 (наказ №58 від 02.01.2001);
Запис 11 - за підсумками атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2 (наказ № 133 від 22.07.2004);
Запис 12 - за підсумками атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2 (наказ №225 від 22.07.2009);
Запис 13 - за підсумками атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2 (наказ №175 від 03.01.2012);
Запис 14 - за підсумками атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2 (наказ №343 від 09.11.2016);
Запис 15 - за підсумками атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2 (наказ №243 адм від 09.11.2021);
Запис 16 - за підсумками атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2 (наказ № 177адм від 10.05.2023);
Запис 17 - 14.08.2024р. - звільнено у зв`язку з переведенням до комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня №9», п. 5. ст. 36 КЗпП України;
Запис 18 - 15.08.2024р. - прийнято на посаду молодшої медичної сестри (молодшого медичного брата) з догляду за хворими психіатричного відділення №4 (жіноче) за переведенням з КНП КМР «МЛ №1».
01.01.2024 - посаду молодша медична сестра з догляду за хворими змінено на молодша медична сестра (молодший медичний брат) з догляду за хворими у зв`язку з внесенням змін до класифікатора професій ДК003:2010 (зміни №9).
Суд вірно врахував, що при звернення за призначенням пенсії позивач надала відповідачу трудову книжку, яка містить записи про роботу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, що у сукупності з іншими поданими позивачем документами свідчить про те, що спірні періоди роботи позивача належить зарахувати до стажу роботи позивача на роботах із важкими та шкідливими умовами праці за Списком № 2. В трудовій книжці містяться записи про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2, у тому числі й у спірний період роботи.
У трудовій книжці позивача НОМЕР_1 відсутні записи з виправленнями або недостовірні. Будь-яких доказів того, що надана позивачем трудова книжка містить в собі недостовірну інформацію, відповідачем в оскаржуваному рішенні зазначено не було. Інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки також немає, а тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі. Вище вказані відомості, зазначені у трудовій книжці позивача та трудова книжка в цілому, як основний документ, що підтверджує стаж роботи, є належним і достатнім доказом, який засвідчує зайнятість позивача протягом спірного періоду на посаді за Списком № 2. Подання уточнюючих довідок необхідне тільки у разі відсутності трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення.
Пільговий трудовий стаж також підтверджується даними, наведеними в довідці №1-03/14 від 30.01.2025 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній яку також було надано позивачем відповідачу разом з заявою про призначення пенсії.
Суд вірно встановив, що відповідач повинен зарахувати до пільгового стажу роботи позивачу усі періоди роботи вказані в довідці №207 від 15.10.2024 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, в тому числі й періоди роботи з 18.07.2002 року по 28.01.2025 року на посаді молодша медична сестра з догляду за хворими (підстава - атестація робочих місць: наказ №58 від 02.01.2001 року; наказ №133 від 22.07.2004 року; наказ №225 від 22.07.2009 року; наказ №175 від 03.01.2012 року; наказ №343 від 09.11.2016 року; наказ №243адм від 09.11.2021 року; наказ №177адм від 10.05.2023 року).
Суд дійшов вірного висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.03.2025 року №047050031148 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах по Списку №2, яким відмовлено в призначенні пільгової пенсії за Списком №2 ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №2 (10 років) та недосягненням пенсійного віку є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд вірно встановив необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 періоди її роботи з 18.07.2002 року по 28.01.2025 року.
Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують.
Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 
Постанова у повному обсязі складена 01 липня 2026 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак 

суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш