Справа № 161/7020/26 
Провадження № 2/161/4505/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Рудської С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В :

31 березня 2026 року позивач звернувся до суду з цим позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 березня 2026 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 15 000,00 грн на строк 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,95% на день, а також одноразової комісії за надання кредиту у розмірі 1 500,00 грн.
Позивач вказує, що набув право вимоги за цим договором на підставі договору факторингу.
На думку відповідача, позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим, станом на день подачі позову заборгованість за договором становить 71 945,46 грн, з яких сума кредиту 14 999,99 грн, сума процентів за користування кредитом 28 925,47 грн, нараховані позивачем проценти за 144 календарних днів 20 520,00 грн, штрафні санкції 7 500,00 грн.
З наведених вище підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 71 945,46 грн.
Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги заперечила. Узагальнені доводи відповідача зводяться до того, що кредитного договору вона не укладала, а кошти за ним не отримувала.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, з таких підстав.
Судом встановлено, що 31 березня 2026 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5425327, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 15 000,00 грн на строк 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,95% на день, а також одноразової комісії за надання кредиту у розмірі 1 500,00 грн.
Позивач набув право вимоги за цим договором на підставі договору факторингу.
Позивач обліковує за відповідачем заборгованість у загальному розмірі 71 945,46 грн, з яких сума кредиту 14 999,99 грн, сума процентів за користування кредитом 28 925,47 грн, нараховані позивачем проценти за 144 календарних днів 20 520,00 грн, штрафні санкції 7 500,00 грн.
Позивач стверджує, що кредит був перерахований на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 хх хххх 8872.
За клопотаннями обох сторін судом ухвалою від 30 квітня 2026 року була витребувана від емітента картки АТ «Ощадбанк» інформація про належність її відповідачу, а також про переказ коштів у розмірі 15 000,00 грн 31 березня 2025 року.
На виконання ухвали суду, листом від 14 травня 2026 року АТ «Ощадбанк» повідомив, що платіжна картка № НОМЕР_1 хх хххх 8872 дійсно емітована на ім`я відповідача ОСОБА_1 . Також банк надав суду копію платіжної інструкції про зарахування платежу у розмірі 15 000,00 грн 31 березня 2025 року. У деталях цієї транзакції наведені наступні значення «Liqpay*Miloan», «$UKR$KIYV$LIQPAY*MILOAN….»
Пунктом 1 ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. 
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Однак позивач не надав суду належних та допустимих доказів видачі відповідачеві кредиту за договором від 31 березня 2025 року. З витребуваних судом та наданих АТ «Ощадбанк» доказів слідує, що платіж від 31 березня 2025 року на суму 15 000,00 грн надійшов на картку відповідача не від ТОВ «Лінеура Україна» через платіжний сервіс Ipay.ua, як стверджує позивач, а від ТОВ «Мілоан» через платіжний сервіс Liqpay. Вказане підтверджується змістом деталей транзакції де згадується «Liqpay*Miloan», «$UKR$KIYV$LIQPAY*MILOAN….», однак жодної згадки про ТОВ «Лінеура Україна», або платіжний сервіс Ipay.ua немає.
Отже, оскільки витребувані за клопотанням самого ж позивача докази спростовують факт видачі відповідачеві кредиту саме від первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна», суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.
У зв`язку з повною відмовою у задоволенні позову, всі судові витрати позивача залишаються за ним.
На підставі наведеного та керуючись ст. 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд.27, приміщення 2, код ЄДРПОУ 44559822.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне рішення суду складено та підписано 21 травня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного 
суду Волинської області     С.М. Рудська