МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2026 р.  	№ 400/11072/25 	
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенка В. В. розглянув у порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, з дотриманням вимог, передбачених ст. 263 КАС України адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до	Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, вул. Січових Стрільців, 15,м. Івано-Франківськ,76018,   Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 	
про	визнання протиправним та скасування рішення №092750003107 від 01.08.2025, зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 092750003107 від 01.08.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 25.07.2025 р., врахувавши до страхового стажу періоди з 25.04.1985 р. по 16.07.2001 р. та з 07.05.2001 р. по 16.07.2001 р.
В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що 25.07.2025 звернулась до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 092750003107 від 01.08.2025, яким протиправно відмовлено їй у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 15 років, не зарахувавши при цьому періоди її роботи: з квітня 1985 року по липень 2001 року згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 від 15.01.1983, оскільки на титульному аркуші трудової книжки зазначено дату народження – ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не відповідає паспортним даним позивачки – 11.06.1960; з 07.05.2001 р. по 16.07.2001 р., оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про трудові відносини. 
Страховий стаж за вищевказані періоди частково обчислено періодами роботи, згідно з архівною довідкою від 30.06.2025 року № Б-506/04-01, щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів), за фактичною кількістю відпрацьованих вихододнів, догляду за дітьми 07.01.1980 р. та 14.11.1983 р. народження до досягнення ними 3-річного віку та за наявними даними реєстру застрахованих осіб починаючи з лютого 1998 року. На переконання позивачки, необґрунтоване неврахування зазначених періодів її роботи до страхового стажу суперечить нормам пенсійного законодавства та порушує її право на належний соціальний захист.
Відповідач: Головне управління ПФУ в Миколаївській області позов не визнав, надав відзив, в якому обґрунтував свою позицію тим, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 15 років. На день подання заяви про призначення пенсії вік позивачки становив – 65 років 01 місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після досягнення 65 років необхідний страховий стаж становить від 15 до 22 років. Однак згідно наданих до заяви про призначення пенсії документами та даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страховий стаж позивачки склав 12 років 10 місяців 04 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону № 1058. Згідно із додатковими доказами, наданими до суду, ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянув заяву позивачки від 25.07.2025, за результатами якого внесено зміни до рішення про відмову в призначенні пенсії від 01.08.2025 № 092750003107 в частині тривалості страхового стажу. Внаслідок перерахунку, страховий стаж особи становив 12 років 05 місяців 18 днів. 
Відповідач : Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області позов не визнав, вважає, що є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки рішення про відмову в призначенні пенсії за віком ухвалено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області. Щодо не зарахування до страхового стажу оспорюваних періодів роботи надав відзив, в якому обґрунтував свою позицію аналогічним чином, що і Головне управління ПФУ в Миколаївській області.
Ухвалою суду від 16.10.2025 відкрито провадження у справі № 400/11072/25 та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 263 КАС України.
Згідно із розпорядженням керівника апарату Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.02.2026 № 428/02-10 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 400/11072/25» було здійснено повторний автоматизований розподіл цієї справи.
Відповідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 20.02.2026 справу № 400/11072/25 передано на розгляд судді Біоносенка В.В.
Ухвалою суду від 25.02.2026 справу № 400/11072/25 прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд розглянув справу 18.06.2026 відповідно до вимог ст. 263 КАС України, без проведення судового засідання, в порядку спрощеного позовного провадження.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 25.07.2025 звернулась до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058- IV (далі - Закон № 1058).
Рішенням Головного управління ПФУ в Миколаївській області № 092750003107 від 01.08.2025 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 15 років. Страховий стаж обраховано – 12 років 10 місяців 04 дні, не зарахувавши при цьому періоди її роботи: з квітня 1985 року по липень 2001 року згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 від 15.01.1983, оскільки на титульному аркуші трудової книжки зазначено дату народження – ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не відповідає паспортним даним позивачки – 11.06.1960; з 07.05.2201 р. по 16.07.2001 р., оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про трудові відносини. 
Не погоджуючись з цим, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначені Законом України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон № 1788) та Законом України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058).
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.
Судом встановлено, що у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 наявні записи про трудову діяльність ОСОБА_1 щодо спірних періодів, зокрема:
запис № 1 від 25.04.1985 про прийняття на роботу в колгосп ім. Кірова згідно книги розрахунків по заробітній платі;
запис № 2 від 20.02.1992 про вибуття із роботи і переведення на роботу в колгосп «Чорнолізький» у зв`язку із роз`єднанням колгоспу ім. Кірова згідно протоколу № 2 від 20.02.1992;
запис № 3 від 20.02.1992 про прийняття на роботу в колгосп «Чорнолізький» згідно протоколу № 1 від 20.02.1992;
запис № 4 від 11.02.1993 про реорганізацію колгоспу «Чорнолізький» в спілку селян «Чорнолізька» згідно протоколу загальних зборів № 1 від 11.02.1993;
запис № 5 від 25.02.1999 про реорганізацію спілки селян «Чорнолізька» в агрофірму «Відродження» згідно протоколу № 1 зборів засновників від 25.02.1999;
запис № 6 від 21.01.2000 про звільнення з роботи за власним бажанням згідно протоколу № 2 від 21.01.2000;
запис № 7 від 22.01.2000 про прийняття на роботу в ТзОВ «Колос» робочою на цегельний завод згідно протоколу № 3 від 29.02.2000;
запис № 8 від 07.05.2001 про звільнення з роботи за власним бажанням згідно поданої заяви (ст. 38 КЗпП України) згідно наказу № 14 від 07.05.2001;
запис № 9 від 07.05.2001 про прийняття на роботу тимчасово на промолку цукрового буряка за договором згідно наказу № 25-к від 07.05.2001;
запис № 10 від 16.07.2001 про звільнення з роботи за ст. 36 п. 2 КЗпП України за закінченням договору згідно наказу № 34-к від 16.07.2001.
Крім того, страховий стаж ОСОБА_1 за вищезгадані періоди підтверджується архівними довідками № Б-506/04-01 від 30.06.2025, № Б-635/04-01 від 24.07.2025, № Б-695 від 25.11.2019, № Б-636/04-01 від 24.07.2025.
Тому, зазначення на титульному аркуші трудової книжки неточної дати народження не спростовує факту трудової діяльності позивачки протягом квітня 1985 року – липня 2001 року, а є лише неточним заповненням трудової книжки підприємством.
Так, на титульному аркуші трудової книжки зазначено дату народження – ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не відповідає паспортним даним заявниці – 11.06.1960. Втім, решта зазначених в цих документах особистих даних позивачки, а саме, прізвище, ім`я, по-батькові, рік народження, повністю збігаються. Крім того, записи про роботу, що містяться в трудовій книжці НОМЕР_1 мають: відомості про підприємство/колгосп, підписи голови/директора, печатки колгоспу/підприємства, дату прийняття/звільнення з роботи, реквізити наказів про прийняття на роботу та протоколів загальних зборів. З огляду на наведене, суд визнає вказані записи належними та допустимими доказами на підтвердження трудового стажу позивачки.
Відповідно до рішення ПФУ про відмову в призначенні пенсії від 14.08.2025 № 092750003107 (внесення змін до рішення про відмову в призначенні пенсії від 01.08.2025 № 092750003107) страховий стаж за вищевказані періоди частково обчислено за фактичною кількістю відпрацьованих вихододнів, оскільки не підтверджено членство в колгоспі.
З цього приводу суд зазнає наступне. Статтею 56 Закону № 1788 встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Внаслідок невиконання колгоспом обов`язку щодо надання та зазначення достовірних даних про мінімуми трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість вихододнів), номерів та дат документів за кожний рік, на підставі яких здійснені записи про трудову участь в громадському господарстві, позивачка позбавлена соціальної захищеності та пенсійного стажу за цей період роботи у вказаному колгоспі, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці або довідках. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.
Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17.
Європейський суд з прав людини у справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04, рішення від 20.10.2011 року) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
З наведеного випливає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про зарахування стажу) за недоліки оформлення трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.
Внаслідок невиконання уповноваженими особами належного оформлення, надання та зазначення даних про трудову діяльність, позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за цей період роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
З урахуванням викладеного, суд погоджується з доводами позивачки щодо протиправного не врахування періодів її роботи згідно записів трудової книжки з підстав невідповідності дати народження на титульному аркуші трудової книжки паспортним даним заявниці.
Щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 07.05.2001 по 16.07.2001 у зв`язку із відсутністю даних у реєстрі застрахованих осіб, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж за період до впровадження системи персоніфікованого обліку, до 31 грудня 2003 року зараховується на підставі трудової книжки або документів про стаж та з 01 січня 2004 року обчислюється за даними персоніфікованого обліку на підставі довідки з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
З цього суд вбачає, що вищезгаданий період роботи підлягає зарахуванню на підставі трудової книжки (запис № 9-10), тому відповідач безпідставно не врахував до страхового стажу позивачки цей період. Водночас, суд звертає увагу на те, що період з 07.05.2001 по 16.07.2001 є складовою частиною загального оспорюваного періоду з 25.04.1985 по 16.07.2001, а тому суд розцінюватиме його в сукупності з усім обсягом спірного періоду.
За таких обставин, позивачці протиправно не враховано до страхового стажу періоди роботи з 25.04.1985 по 16.07.2001 відповідно до записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 . 
Щодо призначення пенсії, то суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Частиною 3 ст. 26 Закону встановлено, що починаючи з 1 січня 2019 року страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років.
Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення позивачці виповнилось 65 років 01 місяць, страховий стаж, встановлений рішенням № 092750003107 від 14.08.2025 (внесення змін до рішення від 01.08.2025 № 092750003107) - 12 років 05 місяців 18 днів. З урахуванням висновків суду щодо зарахування періодів з 25.04.1985 по 16.07.2001, страховий стаж позивачки становить більше 15 років, що є цілком достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058.
Отже, позов підлягає задоволенню повністю.
При цьому, задовольняючи позовні вимоги повністю, суд використовуючи повноваження, передбачені ч.2 ст. 9 КАС України, самостійно визначає формулювання резолютивної частини судового рішення, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.
В даному випадку, суд вважає можливим вийти за межі позовних вимог, та з урахуванням п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058, вважає, що для ефективного захисту прав позивачки, пенсія їй повинна бути призначена з дати звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України – 25.07.2025.
Зважаючи на зареєстроване місце проживання позивачки в Івано-Франківській області, та враховуючи п. 4.10 Порядку №22-1, суд вважає доцільним зобов`язати призначити пенсію за віком Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Сплачена позивачкою сума судового збору в розмірі 1211,20 грн підлягає відшкодуванню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15,м. Івано-Франківськ,76018 20551088) Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 13844159) задовольнити повністю. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ЄДРПОУ 13844159) № 092750003107 від 14.08.2025 року (внесення змін до рішення № 092750003107 від 01.08.2025 року) про відмову у призначенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ЄДРПОУ 20551088) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до страхового стажу період з 25.04.1985 по 16.07.2001 згідно записів в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 від 15.01.1983 та призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсію за віком з 25.07.2025 року.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ЄДРПОУ 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн двадцять коп) гривень.
5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко   

Рішення складено в повному обсязі 18.06.2026