ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/1056/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з позовом (а.с.48-52):
про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова №168), у збільшеному до 100000,00 грн у розмірі за період перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після поранень, отриманих під час захисту Батьківщини 28 квітня 2024 року та 29 вересня 2024 року, загальним терміном 54 дні; зобов`язання нарахувати та виплатити (з урахуванням фактично виплачених сум) додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, у збільшеному до 100000,00 грн розмірі за період перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після поранень, отриманих під час захисту Батьківщини 28 квітня 2024 року та 29 вересня 2024 року, загальним терміном 54 дні;
визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024-2026 роки у розмірі місячного грошового забезпечення з включенням щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої згідно з Постановою №168, та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення з включенням додаткової винагороди, сплаченої згідно з Постановою №168 (з урахуванням раніше здійснених виплат);
визнання протиправною бездіяльності щодо нездійснення перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за 2024-2026 роки з включенням до складу місячного грошового забезпечення додаткової винагороди, сплаченої згідно з Постановою №168, та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення з включенням до складу місячного грошового забезпечення додаткової винагороди, сплаченої згідно з Постановою №168 (з урахуванням раніше здійснених виплат);
визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з включенням до складу місячного грошового забезпечення додаткової винагороди, сплаченої згідно з Постановою №168, індексації грошового забезпечення та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з включенням до складу місячного грошового забезпечення додаткової винагороди, сплаченої згідно з Постановою №168, індексації грошового забезпечення (з урахуванням раніше здійснених виплат).
Позов обґрунтований тим, що позивач уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України з 30 листопада 2023 року та проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Під час безпосередньої участі у бойових діях, виконання бойових завдань та захисту Батьківщини 28 квітня 2024 року отримав вибухову травму, акубаротравму обох вух без пошкодження барабанних перетинок, а 29 вересня 2024 року - вогнепальне осколкове сліпе поранення правого колінного суглобу, акубаротравму обох вух без пошкодження барабанних перетинок. Як вказав позивач, він перебував на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я з 30 квітня 2024 року по 10 травня 2024 року, з 30 вересня 2024 року по 02 жовтня 2024 року та з 02 жовтня 2024 року по 11 жовтня 2024 року. Крім того, відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 09 жовтня 2024 року №1451 йому було надано 30 календарних днів відпустки для лікування після поранення. На переконання позивача, Військова частина НОМЕР_1 на виконання положень Постанови №168 повинна була здійснити виплату додаткової грошової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні після поранення (21 календарний день) та відпустки для лікування після поранення (30 календарних днів), однак відповідач не виплатив вказану винагороду у повному обсязі, чим допустив протиправну бездіяльність.
Позивач також вважає, що індексація грошового забезпечення за 2024-206 роки мала бути обрахована Військовою частиною НОМЕР_1 з включенням до складу місячного грошового забезпечення додаткової винагороди, виплаченої згідно з Постановою №168; обчислення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні також має здійснюватися з урахуванням додаткової винагороди, тож у зв`язку із їх виплатою не у повному розмірі, порушене право підлягає захисту через проведення перерахунку індексації, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні.
З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні (а.с.62-68), зазначивши, що у зв`язку з отриманими 28 квітня 2024 року та 29 вересня 2024 року пораненнями позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 30 квітня 2024 року по 10 травня 2024 року, з 30 вересня 2024 року по 02 жовтня 2024 року та з 02 жовтня 2024 року по 11 жовтня 2024 року, тобто до початку проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 (у списках частини з 24 грудня 2024 року). Тому безпідставними відповідач вважає позовні вимоги щодо нарахування та виплати Військовою частиною НОМЕР_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у збільшеному до 100000,00 грн розмірі за період перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після поранень за вказані періоди.
Відповідач також вказав, що приводом для виплати допомоги для вирішення соціально-побутових питань є рапорт військовослужбовця та наявність підстав для виплати. Окремими дорученнями Міністра оборони України від 01 лютого 2023 року №2683/з, від 16 січня 2024 року №183/уд, від 09 січня 2025 року №156/уд та від 04 січня 2026 року №38/уд визначено перелік підстав для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у кожному році відповідно. Позивач із відповідним рапортом не звертався та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024, 2025 та 2026 роки не отримував.
Відповідач заперечив й вимоги позову щодо перерахунку та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за 2024-2026 роки з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення додаткової винагороди, виплаченої згідно з Постановою №168, а також щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення додаткової винагороди, виплаченої згідно з Постановою №168, та індексації грошового забезпечення. Так згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, не має регулярного (постійного) характеру, виплачується на підставі наказів командирів (начальників) та залежить від наявності певних умов, а саме на період дії воєнного стану, часу участі в інших заходах в умовах особливого періоду. Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого звільненим із займаних посад включаються щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення за останньою займаною посадою (крім винагород).
Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.
Ухвалою суду від 10 березня 2026 року клопотання про залучення співвідповідача у цій справі повернуто без розгляду (а.с.77-78).
Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
30 листопада 2023 року між Міністерством оборони України в особі командира Військової частини НОМЕР_2 та громадянином України (військовослужбовцем) ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу строком на три роки (а.с.19-20).
За відомостями військового квитка серії НОМЕР_3 (а.с.21) ОСОБА_1 з 15 січня 2024 року проходив військову служу у Військовій частині НОМЕР_4 .
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_4 від 07 травня 2024 року №4/470/207 солдат ОСОБА_1 28 квітня 2024 року за особливих обставин безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації, під час захисту Батьківщини, під час виконання бойового завдання у складі штурмової групи Військової частини НОМЕР_4 при бойовому зіткненню з противником в районі Дельти р. Дніпро на острові Нестрига Херсонської області одержав вибухову травму, акубаротравму обох вух без пошкодження барабанних перетинок (а.с.26).
Згідно з виписним епікризом (медична карта стаціонарного хворого №516) ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування у період з 30 квітня 2024 року по 10 травня 2024 року у Комунальному некомерційному підприємстві «Багатопрофільний шпиталь ветеранів» Одеської обласної ради (а.с.27-28).
Із довідки від 23 травня 2024 року №1068 (а.с.29) вбачається, що військово-лікарською комісією Військової частини НОМЕР_5 23 травня 2024 року проведено медичний огляд ОСОБА_1 та постановою про діагноз і причинний зв`язок захворювання, травми, поранення, контузії, каліцтва:
наслідки вибухової травми (28 квітня 2024 року), акубаротравматичне ураження обох вух без пошкодження барабанних перетинок без порушення функції слуху на обидва вуха; травма легкого ступеню важкості; травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини; 
наслідки вибухової травми (28 квітня 2024 року): закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку у вигляді цереброастенічного синдрому з незначним порушенням функцій, травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби;
арахноїдальна кіста правої полюсно-скроневої області; захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби.
Як свідчить довідка Військової частини НОМЕР_4 від 01 жовтня 2024 року №41470/375, ОСОБА_1 29 вересня 2024 року одержав вогнепальне осколкове сліпе поранення правого колінного суглобу; акубаротравму обох вух без пошкодження барабанних перетинок за особливих обставин безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації, під час захисту Батьківщини, під час виконання бойового завдання, під час артелерійського обстрілу біля вентиляційної шахти населеного пункту Водяне Донецької області (а.с.33).
Згідно із випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №8458 (а.с.34), ОСОБА_1 у період з 02 жовтня 2024 року по 11 жовтня 2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми (травматологічні ліжка) Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» з діагнозом: вибухова травма (29 вересня 2024 року); вогнепальне осколкове сліпе поранення ділянки лівої щоки з наявністю стороннього тіла; вогнепальне осколкове сліпе поранення нижньої третини лівого плеча з наявністю сторонніх тіл; множинні осколкові сліпі поранення обох стегон та гомілок з наявністю сторонніх тіл; акубаротравма без пошкодження барабанних перетинок; тінітус (а.с.34). Перебування позивача у стаціонарі з 02 жовтня 2024 року по 11 жовтня 2024 року також підтверджується довідкою від 11 жовтня 2024 року про тимчасову непрацездатність особи рядового або начальницького складу служби цивільного захисту (а.с.36).
Із довідки від 09 жовтня 2024 року (а.с.35) слідує, що військово-лікарською комісією при Комунальному некомерційному підприємству Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» 09 жовтня 2024 року проведено медичний огляд ОСОБА_1 та згідно з постановою діагноз і причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після вибухової травми (29 вересня 2024 року), вогнепальне осколкове сліпе поранення ділянки лівої щоки з наявністю стороннього тіла; вогнепальне осколкове сліпе поранення нижньої третини лівого плеча з наявністю сторонніх тіл; множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення обох стегон та гомілок з наявністю сторонніх тіл; акубаротравма без пошкодження барабанних перетинок; тінітус; травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.
Сторонами не заперечується, що позивач з 24 грудня 2024 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 (наказ від 24 грудня 2024 року №273), що також підтверджується відомостями військового квитка серії НОМЕР_3 (а.с.21).
Як видно з карток особового рахунку військовослужбовця (а.с.71), позивачу було нараховано: індексацію грошового забезпечення у січні 2025 року у сумі 33,60 грн; додаткову грошову винагороду у січні 2025 року у сумі 25806,45 грн, у період з лютого по квітень 2025 року у сумі 100000,00 грн щомісячно, у травні у сумі 93333,33 грн, у червні 2025 року у сумі 67741,94 грн, у період з липня по жовтень 2025 року у сумі 100000,00 грн щомісячно, у листопаді 2025 року у сумі 67641,94 грн, у грудні 2025 року у сумі 93333,33 грн, у січні 2026 року у сумі 100000,00 грн, у лютому 2026 року у сумі 64516,13 грн.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 21 січня 2026 року №21 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 21 січня 2026 року (а.с.54).
Зі змісту наказу від 21 січня 2026 року №21 слідує, що ОСОБА_1 при звільненні належить виплатити, зокрема, одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення; додаткову винагороду з розрахунку 100000,00 грн за період з 01 січня 2026 року по 21 січня 2026 року. Поряд з тим зазначено, що не виплачувалася матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2026 рік.
В грошовому атестаті (а.с.55) вказано про виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення у сумі 22719,38 грн.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ).
Згідно із пунктами 2, 9 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (пункт 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ).
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно із пунктом 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року №745/32197; далі - Порядок №260).
За змістом пункту 3 розділу І Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Пунктом 8 розділу І Порядку №260 регламентовано, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).
Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.
На виконання Указу Президента України від 24 лютого 2024 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу Президента України від 24 лютого 2024 року №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв Постанову №168.
Пунктом 1-1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), членам груп протиповітряної оборони, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац перший пункту 1-2 Постанови №168).
Абзацом третім, четвертим пункту 1-2 Постанови №168 визначено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Отже, встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000,00 грн є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану. Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України. До наказу про виплату збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди включаються військовослужбовці: 1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, 2) які перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Спірні правовідносини зокрема виникли у зв`язку ненарахуванням та невиплатою ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у збільшеному до 100000,00 грн у розмірі за період перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після поранень, отриманих під час захисту Батьківщини 28 квітня 2024 року (довідка Військової частини НОМЕР_4 від 07 травня 2024 року №4/470/207) та 29 вересня 2024 року (довідка Військової частини НОМЕР_4 від 01 жовтня 2024 року №41470/375).
Згідно з виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №516 ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування з 30 квітня 2024 року по 10 травня 2024 року (а.с.27-28), а відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №8458 (а.с.34) - з 02 жовтня 2024 року по 11 жовтня 2024 року. Також довідкою військово-лікарської комісії від 09 жовтня 2024 року №1451 підтверджується, що солдат ОСОБА_1 потребує відпустки на лікування після травми на 30 календарних днів.
Отже, періоди стаціонарного лікування ОСОБА_1 (з 30 квітня 2024 року по 10 травня 2024 року та з 02 жовтня 2024 року по 11 жовтня 2024 року), а також перебування у відпустці для лікування за станом здоров`я згідно з довідкою від 09 жовтня 2024 року хронологічно охоплюють проміжок часу з квітня по листопад 2024 року.
Між тим суд встановив, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 24 грудня 2024 року (наказ від 24 грудня 2024 року №273).
Враховуючи принцип адресного бюджетного фінансування та відповідно до пункту 8 розділу І Порядку №260 нарахування додаткової винагороди за минулі періоди має здійснюватися розпорядником бюджетних коштів за місцем проходження служби військовослужбовця безпосередньо на момент виникнення права на таку виплату. Оскільки у спірні періоди лікування та відпустки ОСОБА_1 не перебував у службових чи фінансових відносинах з Військовою частиною НОМЕР_1 , тому в останньої не виникло і не могло виникнути юридичного обов`язку щодо видання наказів про нарахування винагороди згідно з Постановою №168 за час, що передував зарахуванню позивача до особового складу частини.
Аналізуючи матеріали справи та норми чинного законодавства, що регулюють порядок виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану, слід дійти висновку про відсутність правових підстав для покладення обов`язку щодо нарахування та виплати спірної винагороди, передбаченої Постановою №168, на Військову частину НОМЕР_1 .
Таким чином, взаємопов`язані позовні вимоги про визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 у збільшеному до 100000,00 грн у розмірі за період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні після поранень, отриманих 28 квітня 2024 року та 29 вересня 2024 року (з 30 квітня 2024 року по 10 травня 2024 року та з 02 жовтня 2024 року по 11 жовтня 2024 року) та у відпустці для лікування (довідка військово-лікарської комісії від 09 жовтня 2024 року №1451), та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди за ці періоди є безпідставними, а тому в їх задоволенні належить відмовити.
При вирішенні спору в частині позовних вимог щодо ненарахування та невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024-2026 роки у розмірі місячного грошового забезпечення з включенням щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої згідно з Постановою №168, суд зазначає, що відповідно до пункту 1, абзацу першого пункту 7, пункту 9 розділу XXIV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Отже, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення; її виплата здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира та за наявності умов, визначених окремими дорученнями Міністра оборони України.
З карток особового рахунку військовослужбовця (а.с.71) встановлено, що позивачу було нараховано грошову допомогу для оздоровлення у травні 2025 року у сумі 21329,25 грн. Проте у матеріалах справи відсутні докази того, що позивачу за час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 - у період з 24 грудня 2024 року по 21 січня 2026 року було нараховано та виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.
За наведеного правового регулювання та встановлених фактичних обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову у частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, яку ОСОБА_1 не отримав під час служби у Військовій частині НОМЕР_1 .
Оцінюючи доводи позивача про виплату Військовою частиною НОМЕР_1 індексації грошового забезпечення за 2024-2026 роки без включення до складу місячного грошового забезпечення додаткової винагороди, сплаченої згідно з Постановою №168, суд зазначає таке.
Преамбулою Закону України від 03 липня 1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ) передбачено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
За змістом статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
За приписами статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Межі індексації визначені частиною шостою статті 2 Закону №1282-ХІІ, відповідно до якої індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 4 Закону №1282-XII встановлено підстави для проведення індексації, зокрема, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. 
Відповідно до статті 6 Закону №1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078) загалом дублює приписи Закону №1282-ХІІ, деталізуючи відповіді на питання про те, коли проводиться і як розраховується індексація.
Відповідно до абзаців першого, п`ятого, шостого пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі грошове забезпечення, індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Абзацами першим, другим пункту 5 Порядку №1078 установлено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Спір не стосується права на індексацію грошового забезпечення як такого, а позивач вважає, що індексація підлягає перерахунку з урахуванням виплачених сум додаткової винагороди та раніше виплачених сум індексації.
Поряд з тим з карток особового розрахунку військовослужбовця за 2025-2026 роки вбачається, що позивачу індексацію нараховано та виплачено лише в січні 2025 року (за період з 24 по 31 грудня 2024 року) у сумі 33,60 грн. Позовна заява не містить доводів про неправильність обчислення цієї суми та приведених розрахунків, а як зазначено вище, грошове забезпечення індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (у 2024 році становив 3028,00 грн). В інші місяці індексація позивачу не нараховувалася і не виплачувалася взагалі (за січень 2025 року - січень 2026 року), що вказує на безпідставність позовних вимог про перерахунок індексації в цілому грошового забезпечення та сум додаткової винагороди зокрема.
Перевіряючи доводи сторін в решті позовних вимог, основної - про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з включенням до складу місячного грошового забезпечення індексації та додаткової винагороди, виплаченої згідно з Постановою №168, та похідної - про зобов`язання провести перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено виплату ОСОБА_1 відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_6 21 січня 2026 року №21 такої одноразової допомоги у сумі 22719,38 грн (а.с.55).
Згідно з пунктом 4 розділу XXXII Порядку №260 військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, при звільненні з військової служби виплачується одноразова грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460.
Відповідно до пункту 4 Порядку та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460 (далі – Порядок №460), допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.
З огляду на наведене правове регулювання, слід дійти висновку, що оскільки пункт 4 Порядку №460 не передбачає включення будь-якого виду винагород (щомісячних додаткових чи одноразових) до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, то у відповідача не було правових підстав для обчислення одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби з урахуванням додаткової винагороди.
Крім того, оскільки виплата допомоги при звільненні базується на грошовому забезпеченні, встановленому саме на дату звільнення, а у 2026 році індексація позивачу фактично не нараховувалася, правові підстави для врахування індексації при розрахунку суми одноразової допомоги при звільненні також відсутні.
Таким чином, в задоволенні позовних вимог належить відмовити.
Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_8 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк