справа № 488/2739/26
провадження № 1-кп/488/244/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2026 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі: 
головуючого по справі - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання — ОСОБА_2 ,
з участю сторін кримінального провадження: 
прокурора – ОСОБА_3 
обвинуваченої – ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за №12026152050000250, відомості про яке внесено до ЄРДР 14.04.2026 року відносно обвинуваченої:
ОСОБА_4 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Велика Олександрівка Херсонської області, громадянки України, непрацюючої, із неповною середньою освітою (2 класи), незаміжньої, дітей немає, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, є особою з інвалідністю ІІІ групи,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України 
ВСТАНОВИВ:
13.04.2026 приблизно о 13:30 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості поблизу магазину ФОП « ОСОБА_5 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , побачила банківську карту АТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_1 , відкритої на ім`я ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на викрадення банківської картки, з корисливих мотивів.
Реалізуючи свій умисел, не вживаючи будь-яких заходів для повернення викраденого нею майна, усвідомлюючи те, що банківська картка належить іншій особі та є офіційним документом, з корисливих мотивів, таємно викрала зазначену пластикову банківську картку АТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_1 , відкритої на ім`я ОСОБА_6 , яка згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом.
При цьому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що дані вказаної картки містять обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, залишила її у себе на зберігання з метою подальшого її використання шляхом здійснення несанкціонованих безготівкових розрахунків у місті Миколаєві.
З викраденою банківською карткою ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, маючи можливість розпорядитися викраденим офіційним документом.
Вказані дії передбачають кримінальну відповідальність за ч.1 ст.357 КК України, тобто викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.
В подальшому, заволодівши банківською карткою АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , належною ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , маючи єдиний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів ОСОБА_6 , переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, діючи повторно, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, діючи в умовах воєнного стану, таємно викрала з вказаної банківської картки грошові кошти належні останньому шляхом розрахування за товари за допомогою POS–терміналів, в магазинах 13.04.2026 року в період часу з 13:34 по 17:14 год.
13.04.2026 о 13:34 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщені магазину ФОП « ОСОБА_5 », що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , викрала грошові кошти в сумі 58 грн., о 13:38 год. в сумі 775 грн., з вказаної банківської картки. 
Продовжуючи свій єдиний умисел ОСОБА_4 , перебуваючи біля кіоску «Табак-2», що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Металургів, 36, з вказаної банківської картки викрала грошові кошти о 16:12 год. в сумі 750 грн., о 16:15 год. в 850 грн.
Після цього, перебуваючи в магазині ФОП « ОСОБА_7 », за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 з вказаної банківської картки викрала грошові кошти о 16:37 год. на загальну суму 1 229 грн., транзакціями по 499 грн., 499 грн., 231 грн.
Цього ж дня, ОСОБА_4 , продовжуючи свій єдиний умисел, перебуваючи в приміщені магазина «Міда», з даної банківської картки викрала грошові кошти о 17:13 год. на загальну суму 1374,23 грн., транзакціями по 657,10 грн., 392,49 грн., 324,64 грн.
В подальшому ОСОБА_4 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 5036,23 грн.
Вказані дії передбачають кримінальну відповідальність за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану. 
Матеріальна шкода потерпілому відшкодована з поверненням викраденого, що підтверджується наданою ним розпискою. 
В ході судового розгляду справи ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнала повністю та пояснила, що 13 квітня 2026 року неподалік від свого будинку знайшла банківську картку, якою розраховувалась в цей день здійснюючи покупки у різних магазинах Корабельного району м.Миколаєва. Підтвердила, що дійсно нею було витрачено близько 5 000 грн. 14.04.2026 року до неї звернулись працівники поліції з приводу протиправних дій з використанням даної банківської картки, в чому вона зізналась, видала вказану картку та 01.05.2026 року відшкодувала потерпілому матеріальну шкоду.
У скоєному щиро розкаялась. Зазначила, що такі дії вчинила вперше під тягарем скрутних матеріальних обставин, маючи єдиним доходом пенсію по інвалідності розміром 2600 грн.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив про розгляд справи за його відсутності.
За згодою обвинуваченої, за клопотанням прокурора судом, в силу ч. 3 ст.349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності її позиції немає, а також обвинуваченій роз`яснено, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та посилатися на докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні.
Аналізуючи покази обвинуваченої, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у викраденні офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів,  що вірно кваліфіковано стороною обвинувачення за ч. 1 с.357 КК України, а також у таємному викраденні чужого майна в умовах воєнного стану, що вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.4 ст.185 КК України.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 суд враховує її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також повне відшкодування завданої шкоди як обставини, що пом`якшують покарання. 
Обставини, що обтяжують покарання, не встановлені.
Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше не судима, на обліку лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, є особою з інвалідністю ІІІ групи, єдиний син помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є самотньою. 
За вищенаведеного, з урахуванням вимог ст.ст.50 і 65 КК України, приймаючи до уваги види вчинених обвинуваченою правопорушень, серед яких як нетяжкого за ч.1 ст. 357 КК так і тяжкого за ч.4 ст. 185 КК, згідно ст. 12 КК України, дані про особу винної, та, виходячи з мети покарання (ст.50 КК України), з урахуванням принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке повинно бути адекватним характеру вчинених дій, враховуючи об`єкт кримінального посягання та його вартість, які не завдали значної шкоди,  сукупність вищенаведених обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 357 та ч.4 ст.185 КК України з урахуванням положень ст. 70 КК за принципом поглинення менш тяжкого покарання більш тяжким у виді позбавлення волі, у межах мінімального строку, визначеного ч.4 ст. 185 КК.
При цьому, враховуючи особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має постійне місце проживання, обставини, що пом`якшують покарання, приймаючи до уваги її повне визнання вини, каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування завданої шкоди, суд вважає можливим виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нового злочину без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України, визначивши 1 рік іспитового строку. 
Долю речових доказів вирішити відповідно до приписів ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся. 
Процесуальні витрати відсутні. 
Керуючись ст. ст. 366, 367, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4  визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання: 
- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі; 
- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі .
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити  ОСОБА_4   покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік, поклавши на неї обов`язки, передбачені п. 1, п.2 ч.1 ст. 76 КК України: повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтись для реєстрації в орган з питань пробації. 
Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обиралася.
Речові докази по справі: 
- банківську карту банку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з номером « НОМЕР_2 », яка заблокована, та що зберігається в сейф-пакеті №WAR1126175 – залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
 У відповідності до частини 2 статті 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу. 
В судовому засіданні відповідно до ст. 615 КПК України, оголошено резолютивну частину вироку, повну копію якого негайно після оголошення вручити учасникам даного провадження.

Суддя ОСОБА_1