УХВАЛА

29 квітня 2026 року 
м. Київ

справа №640/24110/19
адміністративне провадження №К/990/41458/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Желєзного І.В., Соколова В.М.,

розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Бартащук Любов Петрівна, про направлення за встановленою юрисдикцією справи № 640/24110/19 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерство енергетики України та Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», про визнання протиправним та скасування розпорядження,
УСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Кабінету Міністрів України (далі - відповідач, КМУ), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження КМУ від 27.11.2019 № 1122-р «Про припинення повноважень президента Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» ОСОБА_1 ».
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.03.2025, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2025, провадження у справі № 640/24110/19 закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України).
Постановою Верховного Суду від 17.04.2026 касаційну скаргу касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Змінено мотивувальну частину ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.03.2025 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2025, виклавши їх у редакції цієї постанови, в іншій частині рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін.
20.04.2026 до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Бартащук Л.П., про передачу справи до суду першої інстанції за встановленою юрисдикцією - до Господарського суду м. Києва .
У заяві ОСОБА_1 наводить доводи про те, що в мотивувальній частині постанови Верховним Судом зазначено, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що спір належить розглядати за правилами цивільного судочинства, у зв`язку з чим належить роз`яснити позивачу, що на спірні правовідносини у цій справі поширюється юрисдикція господарського суду.
Наслідки закриття провадження у справі визначено статтею 239 КАС України, за приписами частини першої якої якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
Частиною третьою статті 354 КАС України передбачено, що у разі закриття судом касаційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 цього Кодексу суд за заявою позивача постановляє в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків закриття провадження щодо кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, чи передачі справи частково на новий розгляд або для продовження розгляду. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.
Як визначено статтею 360 КАС України після закінчення касаційного розгляду справа у п`ятнадцятиденний строк повертається до суду першої інстанції, який її розглядав, якщо інше не зазначено у судовому рішенні суду касаційної інстанції.
Таким чином суд касаційної інстанції, у разі закриття провадження у справі, одночасно із прийняттям такого рішення роз`яснює позивачеві право звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. У разі надходження відповідної заяви суд постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, після чого, відповідно до вимог статті 360 КАС України, направляє справу до відповідного суду. При цьому справа повертається не до суду першої інстанції, з якого її було витребувано, а до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд справи. 
Поряд із цим, як визначено у частині першій статті 239 КАС України заява про направлення справи за встановленою юрисдикцією подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
Водночас Верховний Суд у цій справі № 640/24110/19 не ухвалював постанову про закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України. 
З урахуванням зазначених вимог процесуального закону у суду касаційної інстанції немає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією. 
Схожих висновків дійшов Верховний Суд в ухвалі від 16.06.2021 у справі № 280/3743/20.
Враховуючи, що справу № 640/24110/19 касаційним судом розглянуто, відповідно до вимог статті 360 КАС України, вона підлягає поверненню до суду першої інстанції, який її розглядав, а тому заява про направлення справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд справи, задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 239, 248, 354 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Бартащук Любов Петрівна, про направлення справи № 640/24110/19 за встановленою юрисдикцією.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько
І.В. Желєзний ,
В.М. Соколов
Судді Верховного Суду