УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №272/584/23 Головуючий у 1-й інст. Карповець В. В. 
Категорія 9 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Коломієць О. С.
суддів Талько О. Б., Шалоти К. В. 
з участю секретаря
судового засідання Драч Т. А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №272/584/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Червоненська селищна рада, про скасування державної реєстрації права власності
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Янчук Максим Олександрович 
на ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від 11 червня 2025 року, яка постановлена під головуванням судді Карповця В.В.,
у с т а н о в и в :
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 , здійснену 21.10.2016 державним реєстратором Червоненської селищної ради Андрушівського (Бердичівського) району Житомирської області Попільом Володимиром Вікторовичем.
04.07.2024 від представника позивачки на адресу суду надійшла заява про залишення позову без розгляду.
Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 04 липня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Червоненська селищна рада, про скасування державної реєстрації права власності - залишено без розгляду.
09 травня 2025 року до Андрушівського районного суду Житомирської області від представника відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. Заява обґрунтована тим, що суд, ухвалюючи рішення в цій справі, не вирішив питання про розподіл судових витрат позивача на правову допомогу адвоката в сумі 58 000,00 грн. Просив визнати поважними причини пропуску строку на подачу даної заяви. На обґрунтування підстав пропуску строку на звернення із даною заявою зазначав, що копію ухвали сторона відповідача отримала лише 02.06.2025 року, а відповідно п`ятиденний строк на звернення з даною заявою закінчується 09.06.2025, оскільки 07.06.2025 – субота – неробочий день, наступний робочий – понеділок – 09.06.2025.
Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 11 червня 2025 року заяву представника відповідачки - адвоката Янчука М.О. про ухвалення додаткового рішення та поновлення пропущеного строку на подачу заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі №272/584/23, залишено без розгляду.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник відповідачки - адвокат Янчук М.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на його незаконність, безпідставність, необґрунтованість та таким, що прийняте з грубим порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а цивільну справу №272/584/23 направити до для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що сторона відповідача не отримувала жодних повідомлень чи ухвал суду про закінчення розгляду справи. Це підтверджується даними з особистого кабінету ЄСІТС, з якого вбачається, що представнику не було направлено жодних рішень по справі. Вказує, що відповідачці взагалі ухвала про закриття провадження не направлялась. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2024 року у справі №454/1883/22 (провадження № 14 117цс23) дійшла висновку, що суд першої інстанції був зобов`язаний надіслати рішення в паперовій формі рекомендованим листом. Звертає увагу, що він зареєстрований в системі ЄСІТС, про що, на думку представника, був обізнаний суд першої інстанції. 
Процесуальним законодавством, передбачено два способи надсилання судового рішення – шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі – через «Електронний кабінет», у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС. Вимога про надіслання судового рішення через підсистеми ЄСІТС є обов`язковою для осіб, визначених пунктом 10 Положення про ЄСІТС, та тих осіб, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно комунікаційній системі. Ураховуючи зазначене, можна зробити висновок, що надсилання судового рішення в той чи інший спосіб учаснику справи є процесуальним обов`язком суду. На переконання представника скаржника, суд першої інстанції проігнорував приписи процесуального Закону. 
Вказує, що копію рішення сторона відповідача отримала лише 02.06.2025, а відповідно п`ятиденний строк на звернення з даною заявою становить до 09.06.2025 /включно/, оскільки 07.06.2025 – субота – неробочий день, наступний робочий – понеділок – 09.06.2025. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
У разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару, детальний опис робіт, виконаних під час надання правничої допомоги не потрібен (постанова Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19). Відповідно до п.п.4.1-4.5 Договору про надання адвокатських послуг № 40/23 від 12.07.2023 року, за послуги, що надаються адвокатом у відповідності із умовами даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 58 000,00 грн, оплата послуг здійснюється під час підписання даного договору в готівковій формі, у національній валюті гривні, на умовах 100% попередньої оплати, відмітка про оплату наявна. 
Враховуючи особливості предмета спору, обсяг виконаних адвокатом робіт та часом витраченим на їх виконання, зважаючи на те, що розмір гонорару адвоката визначений сторонами в договорі про надання адвокатських послуг та є фіксованим, вважає, що вищевказана сума підлягає до стягнення з позивача.
Правом подати відзив на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.
З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та їх вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.
Залишаючи заяву представника ОСОБА_2 – адвоката Янчука М.О. без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі №272/584/23 представник звернувся із пропущенням строку звернення із даною заявою, причину пропуску звернення до суду вважав необґрунтованою.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
У разі залишення позову без розгляду питання розподілу судових витрат підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України.
Відповідно до ч.5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Частиною шостою ст. 142 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.
Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року у справі №569/17904/17, від 13 грудня 2018 року у справі №816/2096/17.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі та обов`язку суду в будь-якому випадку задовольнити заяву про їх відшкодування.
У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі №520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.
Статтею 126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.
Поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.
Поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.
При вирішенні питання про поновлення строків, суд враховує процесуальну поведінку особи, обізнаність особи про розгляд справи у суді, поважність причин, якими обґрунтовується пропущення встановленого законом строку, та їх доведеність, тривалість пропущеного строку, сутність доводів та інші обставини, які мають істотне значення.
Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №439/1493/15-ц та від 18 листопада 2020 року у справі №466/948/19.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 04 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Червоненська селищна рада, про скасування державної реєстрації права власності, залишено без розгляду (а.с. 81).
Вказану ухвалу направлено на поштові адреси відповідачці - ОСОБА_2 та її представнику ОСОБА_3 , що підтверджується супровідними листами (а.с. 84, 86).
Поштове відправлення, адресоване ОСОБА_2 повернулося на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 88).
26 травня 2025 року представник відповідача - адвокат Янчук М.О. звернувся із заявою про направлення копії ухвали від 04 липня 2024 року на його поштову адресу: АДРЕСА_2 (а.с. 89-90).
Супровідним листом від 27 травня 2025 року направлено ОСОБА_3 копію ухвали від 04 липня 2024 року (а.с. 92). 
09 червня 2025 року до Андрушівського районного суду Житомирської області від представника відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. Заява обґрунтована тим, що суд, ухвалюючи рішення в цій справі, не вирішив питання про розподіл судових витрат позивача на правову допомогу адвоката в сумі 58 000,00 грн. Також просить визнати поважними причини пропуску строку на подачу даної заяви з тих підстав, що копію ухвали сторона відповідача отримала лише 02.06.2025 року, тому п`ятиденний строк на звернення з даною заявою становить до 09.06.2025, оскільки 07.06.2025 – субота – неробочий день, наступний робочий – понеділок – 09.06.2025.
Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області 11 червня 2025 року заяву представника відповідачки - адвоката Янчука М.О. про ухвалення додаткового рішення та поновлення пропущеного строку на подачу заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі №272/584/23, залишено без розгляду.Залишаючи заяву представника ОСОБА_2 – адвоката Янчука М.О. без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що представник відповідача копію ухвали отримав 04.07.2024, що вбачається із вкладки з програми Д-3.
Відповідно до ст.272 ЦПК України копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.
У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення.
У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складення в електронній формі у порядку, встановленому законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
За заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Днем вручення судового рішення є:
1) день вручення судового рішення під розписку;
2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;
3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;
4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Копія ухвали про залишення позову направлялась ОСОБА_2 та її представнику ОСОБА_3 , а саме 05 липня 2024 року на їх поштові адреси (а.с. 23, 27).
Разом з тим, конверт із вкладенням та рекомендованим повідомленням, адресованим ОСОБА_2 повернулись на адресу апеляційного суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 88).
Частиною першою статті 131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
Водночас від ОСОБА_2 та її представника заява про зміну місця проживання до суду першої інстанції не надходила.
Відповідно до висновку Верховного Суду, що викладений в постанові від 20 грудня 2023 року у справі №725/7357/21, наведена норма права дає підстави вважати, що врученим судове рішення вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.
Так, проставленням у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження підтверджується вручення копії ухвали про залишення без розгляду позову адресату ОСОБА_2 .
Заява про ухвалення додаткового рішення була подана ОСОБА_3 до суду першої інстанції 09 червня 2025 року, тобто майже через рік після винесення ухвали, з пропуском строку на подачу заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. 
Процесуальні кодекси, як і інші закони, розраховані на добросовісне їх використання, випадки недобросовісної поведінки сторін ними не передбачені. Разом з тим згідно із ч.1 ст.44 ЦПК учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову представнику відповідача ОСОБА_2 - адвокату Янчуку М.О. у задоволенні заяви про поновлення процесуального строку на подання доказів понесення витрат на правову допомогу у цивільній справі №272/584/23 та залишив заяву про ухвалення додаткового рішення без розгляду.
Отже доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Янчук Максим Олександрович, залишити без задоволення, а ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від 11 червня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 16 червня 2026 року.

Головуючий Судді