ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
 29 червня 2026 року 	Справа № 903/308/26	

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., за участю секретаря судового засідання Губиш І.О. розглянувши заяву Приватного підприємства “СМ-Інвестбуд”
про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат
за позовом: Акціонерного товариства “Укрнафта”
до відповідача: Приватного підприємства “СМ-Інвестбуд”
про стягнення 112 578, 80 грн.
за зустрічним позовом Приватного підприємства "СМ-Інвестбуд"
до відповідача: Акціонерного товариства "Укрнафта"
про стягнення 18 997, 20 грн.

Представники сторін:
від Акціонерного товариства "Укрнафта": Зотов Тимур Валерійович;
від Приватного підприємства " СМ-ІНВЕСТБУД ": не прибув;

Встановив: 
Рішенням Господарського суду Волинської області від 17.06.2026 первісний позов задоволено частково, стягнуто з Приватного підприємства "СМ-ІНВЕСБУД" на користь Акціонерного товариства "Укрнафта" 56 955,78 грн. - штрафу, 1346,95. грн. - витрат по сплаті судового збору. В решті первісного позову відмовлено. В зустрічному позові відмовлено.
23.06.2026 до суду надійшла заява Приватного підприємства “СМ-Інвестбуд” за вх.№01-87/3635/26 відповідно до якої просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6600 грн.
Ухвалою суду від 24.06.2026 прийнято заяву Приватного підприємства “СМ-Інвестбуд” про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат до розгляду, розгляд заяви призначено на 29.06.2026.
Про день та час проведення судового засідання сторін було повідомлено шляхом направлення відповідної ухвали електронною поштою в електронний кабінет позивача та відповідача та відповідно до довідки Господарського суду Волинської області була доставлено до електронного кабінету сторін 24.06.2026, однак уповноважений представник ПП « СМ-ІНВЕСТБУД» в дане судове засідання не прибув. 
26.06.2026 від Акціонерного товариства "Укрнафта" через систему «Електронний суд» надійшло:
- заперечення за вх.№01-87/3754/26, у якому просить суд відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з АТ "Укрнафта" на користь ПП “СМ-Інвестбуд” судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 6600 грн. за первісним позовом, оскільки дані витрати стосуються зустрічного позову, а не первісного.
- заява за вх.№01-87/3710/26 від 25.06.2026 у якій просив надати можливість приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Суд протокольною ухвалою постановив в порядку ч.ч. 1-5 ст.197 Господарського процесуального кодексу України надати можливість уповноваженому представнику АТ "Укрнафта" приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon" (https://easycon.com.ua/).
Представник АТ "Укрнафта" в судовому засіданні просив суд відмовити в стягненні витрат на правову допомогу в повному обсязі. 
Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.
Частиною 1 ст. 129 ГПК України визначено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Відповідно до ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Статтею 244 ГПК України унормовано, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Частина 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу:
1) за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу);
2) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи;
3) загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат;
4) під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. 
У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Враховуючи вищевикладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
Така правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.
Факт надання ПП "СМ-ІНВЕСБУД" за первісним позовом професійної правничої допомоги під час розгляду справи підтверджується наданими доказами:
- договором про надання правничої допомоги від 16.03.2026;
- актом приймання - передачі правничої допомоги від 15.04.2026 на суму 15 400 грн.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц).
Згідно акту приймання - передачі правничої допомоги від 15.04.2026 на суму 15 400 грн. слідує, що:
1) надання консультації по справі і суті пред`явленого позову ознайомлення з наданими клієнтом договором, бухгалтерськими і банківськими та іншими документами, документами листування з боржником, роз`яснення клієнту його процесуальних прав та обов`язків та наслідків прийнятих ним рішень, підготовка відзиву на позовну заяву у справі №903/308/26 становить у сумі 6600 грн.
2) підготовка та подання до суду зустрічної позовної заяви ( з додатками) про стягнення коштів з боржника, розрахунок інфляційних, річних відсотків штрафних санкцій у справі №903/308/26 визначена в сумі 8800 грн.
Отже, надані докази в їх сукупності підтверджують надання ПП "СМ-ІНВЕСБУД" за первісним позовом професійної правничої допомоги при розгляді справи №903/308/26 у заявленому обсязі на загальну суму 6600 грн.
Однак, оскільки витрати, понесені ПП "СМ-ІНВЕСБУД"за первісним позовом на професійну правничу допомогу в розмірі 6600 грн., документально підтверджені, обґрунтовані, однак у зв`язку із частковим задоволенням первісного позову їх слід покласти на АТ «Укрнафта» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що первісний позов задоволено частково - на 51 % від первісно заявленої суми, то з АТ «Укрнафта» на користь ПП "СМ-ІНВЕСБУД" за первісним позовом слід стягнути 3339,06 грн. витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з розрахунку: (6600 грн х 51%.), яка є підставна та підлягає до задоволення. 
Разом з тим, судом у процесі розгляду даної заяви не встановлено безпідставного завищення ПП "СМ-ІНВЕСБУД" розміру витрат на професійну правничу допомогу за первісним позовом.
Керуючись ст.ст. 86, 123, 126, 129, 221, 233, 236-238, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, –
в и р і ш и в:

1. Заяву Приватного підприємства “СМ-Інвестбуд” про ухвалення додаткового рішення за вх.№01-87/3635/25 від 23.06.2026 задоволити частково.
2. Стягнути з Акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, Київська область, місто Київ провулок Несторівський, 3-5, код ЄДРПОУ 00135390) на користь Приватного підприємства "СМ-ІНВЕСБУД" (44300, Волинська область, місто Любомль вулиця 1-го Травня, 37Л, код ЄДРПОУ 41998892) 3339,06 грн. – витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Північно-Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення.
Повний текст додаткового рішення складено 29.06.2026.

Суддя Дем`як В.М.