Справа № 161/3534/26 
Провадження № 3/161/1359/26 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк   30 квітня 2026 року 
Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Присяжнюк Л.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,
якому у відповідності зі ст. 268 КпАП України роз`яснені його права, 
В С Т А Н О В И В :
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 586639 від 09.02.2026 вбачається, що 09.02.2026 о 08 год. 20 хв. в с.Княгининок по вул. Бригадний двір ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Vokswagen Touran», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав. Пояснив, що висадив сина, перебував біля магазину, а не за кермом автомобіля, як до нього підійшли працівники поліції і повідомили про порушення ПДР, а саме про те, що ОСОБА_1 не пропустив пішохода. Вважає, що працівники поліції не мали підстав для вимоги на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки підійшли до ОСОБА_1 , як до пішохода, а не водія. Також зазначив, що він самостійно поїхав в медичний заклад та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння. Так з консультаційного висновку спеціаліста №65 від 09.02.2026 він був тверезий. Просив суд не позбавляти його права керування, оскільки має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Міліщук С.Л. в судовому засіданні пояснив, що його довіритель вину у вчиненні правопорушення не визнає. Просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення, оскільки було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, його довірителю не роз`яснені його права та наслідки відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Надав в судовому засіданні Консультаційний висновок спеціаліста №65 від 09.02.2026 з результатом огляду ОСОБА_1 – 0,10 ‰ (проміле). Також надав копії свідоцтв про народження дітей та рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.01.2018 про визначення проживання малолітніх дітей з батьком ( ОСОБА_1 ). У випадку визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наявність характеризуючих даних на особу, просив застосувати ст. 22 КУпАП та закрити провадження за малозначністю.
Суд, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність їх у сукупності, прийшов до таких висновків.
Всупереч невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, його вина доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 586639 від 09.02.2026; рапортом; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленням на огляд водія до закладу охорони здоров`я; постановою серії ЕНА від 6635668, згідно з якою ОСОБА_1 притягнено до відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 визнав факт керування, пояснив працівникам поліції, що не побачив пішохода, тому не пропустив його. Зазначив, що «сонце засліпило», помітив пішохода в той момент, коли виїхав уже на пішохідний перехід (1 хв. 50 с.).
Крім цього з відеозапису достеменно встановлено, що водій відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я (4 хв. 27 с., 6 хв. 45 с.). При цьому йому було роз`яснено п.2.5. ПДР, наслідки відмови від проходження огляду (5 хв. 00 с., 5 хв. 58 с., 6 хв. 45 с).
Відповідно до п. 2.5 ПДР України встановлено імперативний обов`язок водія пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом ВМВ 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно з п. 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).
У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі заклад охорони здоров`я).
Порушення вказаного пункту ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що встановлює відповідальність за відмову від такого огляду, особою, що керує транспортним засобом.
Отже, наведені докази в своїй сукупності та взаємозв`язку доводять той факт, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання. Склад правопорушення в діях водія є закінченим вже з моменту його відмови від проходження обстеження.
Суд не бере до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому самостійно звернувся до закладу охорони здоров`я.
Згідно з п.9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Відповідно до пункту 16 розділу ІІІ Інструкції зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.
Згідно пункту 19 розділу ІІІ Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.
У зв`язку з вищевикладеним, Інструкція не передбачає самозвернення водія до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки поліцейський здійснює його доставку в приміщення такого закладу. Також Інструкцією не передбачено інших, окрім визначених інструкцією умов, доставки водія до закладу охорони здоров`я, після відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. 
Таким чином, твердження ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду не заслуговують на увагу у зв`язку з їх безпідставністю. З відеозапису достеменно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, після чого йому було запропоновано пройти такий огляд в ЗОХ, на що також прозвучала відмова.
Крім цього суд не бере до уваги наданий ОСОБА_1 консультаційний висновок спеціаліста №65 від 09.02.2026, оскільки такий проведено всупереч п.9 розділу ІІ Інструкції, а саме: пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Транспортний засіб зупинений о 08 год. 20 хв., огляд проведений об 11 год. 45 хв., та Висновок підписаний об 11 год. 55 хв..
З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 доведена в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 25.04.2015.
У відповідності до ст. 23 КУпАП - адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, суспільну небезпеку керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння для оточуючих осіб, та з метою уникнення вчинення аналогічного правопорушення, беручи до уваги наявність порушення водієм порядку користування правом керування транспортним засобом, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно із п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладене таке стягнення сплачується судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 21, 23, 40-1,ч. 1 ст.130, 256, 265, 280, 283 – 287, 294, 307, 308 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Відповідно до частини 1 статті 307, частини 2 статті 308 КУпАП у разі несплати штрафу пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови, а в разі оскарження такої постанови - пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, при здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.
Повний текст постанови складено та підписано 04.05.2026

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області        Людмила ПРИСЯЖНЮК