Справа № 167/1206/25
Номер провадження 2/167/60/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючої судді Шептицької Н.В.,
з участю:
секретаря судового засідання Ващук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі – позивач, ТОВ) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

1. Стислий виклад позовних вимог і заперечень на них.

1а. Позивач.

28.10.2025 року ТОВ звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свій позов тим, що 07.03.2020 року між ТОВ «Авентус України» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №2099444 (далі – Договір), відповідно до умов якого ТОВ «Авентус України» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 7500,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. 
Договір укладений шляхом обміну електронним повідомленнями та підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного Договору. 
Однак, відповідач не виконав належними чином умов кредитного Договору, а саме не вносив платежі, передбачені умовами кредитного Договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. 
07.12.2020 року ТОВ «Авентус України» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №ККАУ-07122020, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Авентус України», включно і до ОСОБА_1 за кредитним Договором.
У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного Договору у відповідача утворилася заборгованість.
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача становить 11 550,00 грн, з яких: 7500,00 грн – заборгованість за сумою кредиту, 4050,00 грн – заборгованість за відсотками, яку ТОВ просить стягнути з відповідача, а також судові витрати про справі, понесені по сплаті судового збору, і 8000,00 грн витрат на правову допомогу.
Позовна заява з додатками подана через систему «Електронний суд».

1б. Відповідач.

24.11.2025 року відповідач подав Відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову, оскільки він немає ніяких договірних відносин з даним товариством і позов є незаконним та необгрунтованим (ас 60).

2. Рух справи в суді.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025 року, справа передана на розгляд головуючому судді Шептицькій Н.В. (ас 48).
З ЄДДР встановлено місце реєстрації відповідача (ас 49), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної справи, згідно ч.1 ст.27 ЦПК України.
Ухвалою головуючої судді від 30.10.2025 року позовна заява прийнята і призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін, від АТ КБ «ПриватБанк» витребувана інформація, що містить банківську таємницю (ас 50-52).
Ухвалою суду від 27.11.2025 року повторно витребувана інформація від АТ КБ «ПриватБанк», розгляд справи відкладено (ас 67).
Ухвалою суду від 22.12.2025 року втретє витребувана інформація від АТ КБ «ПриватБанк», розгляд справи відкладено (ас 81-82).
24.12.2025 року в суд надійшла інформація від АТ КБ «ПриватБанк» (ас 88).
21.01.2026 року відповідач подав клопотання про залишення позовної заяви без руху (ас 103).
Ухвалою суду від 21.01.2026 року у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху було відмовлено (ас 105).
12.02.2026 року відповідач подав клопотання, яке ним не підписане, про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою (ас 121, 122).
23.02.2026 року відповідач подав клопотання, яке ним не підписане, про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням за кордоном і здійсненням догляду за хворою мамою (ас 128, 129-132). 04.03.2026 року відповідач подав клопотання, яке ним не підписане, про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням за кордоном і здійсненням догляду за хворою мамою (ас 138-142).
Ухвалою суду від 25.06.2026 року клопотання про зупинення провадження залишено без рогляду.
23.02.2026 року відповідач подав клопотання про витребування від позивача оригіналу Договору та договору факторингу (ас 133).

В судовому засіданні 21.01.2026 року представник позивача позовні вимоги ТОВ підтримала з підстав, наведених у позові, який просила задовольнити.
В судовому засіданні 21.01.2026 року відповідач позов не визнав з тих підстав, що ніякого договору з ТОВ не укладав.
Учасники справи, які були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.
16.03.2026 року представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує (ас 149).
19.06.2026 року відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю явки в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За таких обставин суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями відповідача. Також в судовому засіданні неодноразово оголошувалися перерви за клопотанням відповідача про необхідність укладення угоди з адвокатом.
Враховуючи вищенаведене, суд ухвалив: проводити розгляд справи у відсутності учасників справи, згідно ч.ч.1, 4 ст.223, ч.1 ст.279 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частин 4, 5 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття рішення у цій справі є 25.06.2026 року - дата складення повного судового рішення.

3. Встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази на їх підтвердження.

Заслухавши пояснення представника позивача і відповідача в судовому засіданні 21.01.2026 року, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позовної заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд встановив наступне.
В судовому засіданні встановлено, що 07.03.2020 року між ТОВ «Авентус України» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №2099444, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус України» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 7500,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. 
Умови Договору наступні:
-сума кредиту: 7500,00 грн,
-строк кредитування: 30 днів,
-мета кредиту: споживчі потреби,
-знижена процентна ставка: 0,54% в день, застосовується, якщо протягом строку кредитування (+3 дні) споживач здійснить повне погашення заборгованості,
-стандартна процентна ставка: 1,80% в день, застосовується, якщо протягом строку кредитування (+3 дні) споживач не здійснить повне погашення заборгованості,
-орієнтована загальна вартість кредиту за стандартною ставкою: 11 550,00 гривень.
Договір укладений шляхом обміну електронним повідомленнями та підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором – А329807.
Товариство «Авентус України» свої зобов`язання за кредитним Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного Договору, на його картковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 . 
Однак, відповідач не виконав належними чином умов кредитного Договору, а саме не вносив платежі, передбачені умовами кредитного Договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. 
07.12.2020 року ТОВ «Авентус України» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №ККАУ-07122020, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Авентус України», включно і до ОСОБА_1 за кредитним Договором.
В судовому засіданні встановлено, що 05.04.2020 року відповідач сплатив за період з 07.03.2020 року по 05.04.2020 року нараховані за зниженою процентною ставкою - 0,54% в день в загальному розмірі 1215,00 грн, що відповідає умовам Договору. Проте тіло кредиту в сумі 7500,00 грн не сплатив.
У зв`язку із відсутністю подальшого здійснення платежів на виконання умов кредитного Договору у відповідача утворилася заборгованість.
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача становить 11 550,00 грн, з яких: 7500,00 грн – заборгованість за сумою кредиту, 4050,00 грн – заборгованість за відсотками, що були нараховані за період з 06.04.2020 року по 05.04.2020 року за стандартною відсотковою ставкою - 1,80% в день 2,50% (7000,00 грн х 1,80% х 30 к.д. = 4050,00 грн), що відповідає умовам Договору.

Встановлені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна» (ас 9-16), паспортом споживчого кредиту (ас 17-18), Договором №2099444 від 07.03.2020 року про надання споживчого кредиту (ас 18зв-21) з додатком №1 (ас 21зв), довідкою про ідентифікацію (ас 22), повідомленням ТОВ ФК «Вей Фор Пей» (ас 22зв), карткою обліку Договору (розрахунком заборгованості) (ас 23зв-29), договором відступлення прав вимоги №ККАУ-07122020 від 07.12.2020 року (ас 29зв-33) з додатком (ас 33зв), платіжним дорученням №20365 від 07.12.2020 року (ас 34), актом приймання-передачі Реєстру боржників (ас 34зв), досудовою вимогою (ас 35), повідомленням АТ КБ «Приват Банк» від 15.12.2025 року (ас 88).

4. Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( ОСОБА_1 ) взятих на себе зобов`язань перед первісним кредитодавцем - ТОВ «Авентус Україна»(правонаступником якого в договірних правовідносинах є ТОВ) за Договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.

5. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
За змістом ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4 ст.203 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.627 ЦК України та ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ч.1 ст.212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).
Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно п.6 ч.1 ст.3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону).
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).
Згідно ч.6 ст.11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно ст.64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.
Згідно частиною першою ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч.1 ст.1056-1 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позивачем доведено факт укладення 07.03.2020 року Договору між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем. Даний договір був укладений в електронній формі та належним чином підписаний його сторонами.
07.03.2020 року ТОВ «Авентус Україна» перерахував кошти в сумі 7500,00 грн за Договором на наданий відповідачем картковий рахунок.
Відповідач, уклавши з ТОВ «Авентус» Договір, був ознайомлений з умовами кредитування, строком надання кредиту, терміном повернення коштів, процентами за користування кредитними коштами. Підписавши Договір, відповідач схвалив умови кредитування, що були запропоновані ТОВ «Авентус Україна».
Всупереч умовам укладеного кредитного Договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором, відповідачем належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість.
Встановивши, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано кредитний Договір, який укладений між ТОВ «Авентус Україна» і відповідачем, договір факторингу, а також розрахунок заборгованості, що підтверджують користування відповідачем кредитними коштами, які останнім не повернуті, суд доходить висновку, що у відповідача існує заборгованість перед позивачем за Договором.
Позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним Договором, презумпція правомірності якого не спростована.
Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ є підставними, обгрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Щодо клопотання відповідача, яке ним не підписане, про витребування від позивача оригіналу Договору та договору факторингу (ас 133), то суд зазначає наступне.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (ч.1, п.1 ч.2 ст.76 ЦПК України).
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч.2 ст.83 ЦПК України).
Згідно ч.ч.1, 2 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Із системного аналізу положень ЦПК України вбачається, що до суду можуть бути подані оригінали електронних доказів, електронна копія електронного доказу, засвідчена електронним підписом, а також паперова копія електронного доказу, засвідчена у встановленому законом порядку засвідчувальним написом «Згідно з оригіналом», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, що скріплюється печаткою.
Водночас необхідно відрізняти примірник електронного документа, який є оригіналом, від електронної копії. У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або у разі його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа (ч.2 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Тому, якщо створюється електронний документ на комп`ютері чи ноутбуці, а потім зберігається на інший носій (флеш-накопичувач, картка, диск), то відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», збережений примірник буде оригіналом електронного документа.
Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Відповідно до ч.2 ст.84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, заявляючи клопотання про витребування доказів, заявник зобов`язаний зазначити причини, з яких він не може одержати цей доказ самостійно, до клопотання обов`язково долучаються письмові докази (відомості), які підтверджують неможливість одержання таких доказів самостійно. При цьому, необхідним є обґрунтування, які саме обставини можуть бути підтверджені витребуваними доказами, а також їх значення для правильного розгляду та вирішення справи.
Усупереч вказаним вимогам відповідач не навів відомостей про вжиті ним заходи, спрямовані на самостійне отримання ним запитуваних доказів, та, як наслідок, не зазначені відомості про причини неможливості їх самостійно одержати.
Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку про необґрунтованість клопотання відповідача про витребування доказів, оскільки клопотання не містить підстав та обґрунтувань, які б вказували на сумнів у відповідності поданої суду копії електронного кредитного договору його оригіналу, на що вказує ч.5 ст.100 ЦПК України. Крім того, відповідачем не надано доказів вжиття заходів для отримання цього доказу самостійно та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. За таких обставин суд відмовляє у задоволенні клопотання.

7. Розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України).
Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422,40 грн (ас 1), який підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 77, 81, 83, 84, 141, 223, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274-279 ЦПК України, суд
у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №2099444 від 07.03.2020 року в розмірі 11 550,00 (одинадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень, з яких: 7500,00 (сім тисяч п`ятсот) гривень – заборгованість за сумою кредиту, 4050,00 (чотири тисячі п`ятдесят) гривень – заборгованість за відсотками,
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок судового збору.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: 79029, місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, код ЄДРПОУ: 35234236.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Дата складення повного тексту рішення суду: 25.06.2026 року.

Головуючий суддя Шептицька Н.В.