Справа № 344/5285/26
Провадження № 2-а/344/71/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої Кіндратишин Л.Р.,
за участю секретаря судового засідання Комуніцької Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача – адвокат Клюба П.Р. звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив : скасувати постанову № R281665 від 02.01.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, накладення штрафу, провадження у справі закрити, стягнути судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог, зокрема зазначено, що ОСОБА_1 встановлено діагноз F20.0, у зв`язку з наявністю в нього психічних захворювань. Він неодноразово проходив лікування у Івано-Франківському психо-неврологічному диспансері, де перебуває на обліку. ОСОБА_1 за результатами експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, винесено рішення про встановлення йому третьої групи інвалідності.
У березні 2026 року опікун ОСОБА_1 - ОСОБА_2 виявив, що карткові рахунки ОСОБА_1 заблоковано виконавцем Івано-Франківської державної виконавчої служби, а підставою такого є оскаржувана постанова. 
Відповідно до такої постанови ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк, зазначеній у повістці, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Коли саме ОСОБА_1 викликали до ІНФОРМАЦІЯ_2 у постанові не зазначено.
Оскаржувану постанову вважає незаконною.
Так, 18.12.2025 ОСОБА_1 разом із своїм представником ОСОБА_3 був у ІНФОРМАЦІЯ_2 звідки був скерований на ВЛК. Прибувши на ВЛК по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 відправили, повідомивши, що особи з діагнозом F20.0, військово-лікарську комісію не проходять, скерувавши його проходити медичну комісію до психо-невролічного диспансеру.
Пізніше, 27.12,2025 ОСОБА_1 доставили працівники поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де перевіривши документи, працівники територіального центру привезли до ІНФОРМАЦІЯ_2 , звідки його відпустили додому.
Про виклик ОСОБА_1 не було відомо. Коли відбувся розгляд справи та на підставі яких документів також невідомо. 
ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку, про що свідчить копія витягу з «Резерв+», у розшуку не перебував, що підтверджується відповіддю заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 12.01.2026 №7899-2026.
Копія постанови отримана 17.03.2026 у відділі ДВС в Івано-Франківському районі.
19.03.2026- відкрито провадження у справі.
31.03.2026- від представника відповідача надійшов відзив. У позові просить відмовити. В обґрунтування, зокрема, зазначено, що станом на 02.01.2026 позивач правом на відстрочку не користувався та не мав встановленої групи інвалідності. Згідно з долученим ним до позовної заяви витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України № 254/26/857/ВП від 02.02.2026 позивачу з 27.01.2026 встановлено ІІІ групу інвалідності, вперше. 
Позивач стверджує, що не був належним чином повідомлений про виклик. Разом з тим, керівнику КП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» було скеровано розпорядження від 23.11.2025 № 11/2156, необхідність прибуття військовозобов`язаних громадян до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Ухвалою суду від 11.05.2026 року витребувано належним чином засвідчену копії справи по адміністративне правопорушення на підставі якого прийнято оскаржувану постанову. 
Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав та мотивів, що викладені письмово. 
Представник відповідача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Постановою № R281665 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 02.01.2026, що складена ТВО начальника Гаркіним С.Г., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , місце роботи та посада не зазначено, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у сумі 17 000 грн. В обґрунтування такої постанови зазначено, що за результатами з`ясування обставин встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, що зазначений у повістці, чим допустив порушення законодавства про оборону та мобілізаційну підготовку.
Постанову пред`явлено до примусового виконання і 26.02.2026 головним державним виконавцем Івано-Франківського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління юстиції України Батогом В.В., відкритого виконавче провадження ВП №80360196.
17.03.2026 довіритель позивача Сєдов О.А. за результатами звернення Івано-Франківського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління юстиції України отримав оскаржувану постанову ( а.с. 8).
Згідно із даними військово-облікових документів «Резерв+», що сформовані 07.02.2026 щодо ОСОБА_1 , військовозобов`язаний, інвалідність третьої групи діє до 01.02.2027, дата уточнення даних 31.05.2024, дані уточнено вчасно тип відстрочки п. 2 ч. 1 ст. 23, до завершення мобілізації ( а.с. 16).
12.01.2026 представнику ОСОБА_1 на звернення його представника Сєдова О., Івано-Франківським РУП в Івано-Франківській області за №7898-2026, повідомлено, що ОСОБА_1 станом 12.01.2026 у розшуку не перебуває ( а.с. 22).
Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України № 254/26/857/ВП від 02.02.2026, ОСОБА_1 27.01.2026 встановлено ІІІ групу інвалідності. Раніше встановлена інвалідність відсутня ( а.с. 17).
Консультативний висновок за діагнозом F20 КНП « Центр первинної медичної та консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради, відносно ОСОБА_1 ( складено 19.12.2025 ( а.с. 19).
Відповідно до довідки КП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» від 29.03.2026 №04, видана ОСОБА_1 , що на вказаному підприємству він працює на посаді слюсара –ремонтника 4 розряду теплового району «Пасічна» з 14.01.2003 по даний час.
Разом з тим, відповідно до відповіді КП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», що надана адвокату ОСОБА_4 від 23.03.2026 та самого розпорядження №11/2156 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.11.2025 було визначено необхідність прибуття Селецького 28.10.2025 о 09-00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 по вул. Галицька, 40, каб. 3, м. Івано-Франківськ, тобто на дату яка вже минула. 
Відповідно до абз. 1 ч.1 ст. 22 цього Закону громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Згідно ч. 3 ст. 22 вищевказаного Закону під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено та проводиться загальна мобілізація на території України. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України.
Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
-день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
-день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
-день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Частинами 1, 3 ст. 210-1 КУпАП України передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів тощо.
Згідно зі ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
Відповідно до п.3 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 №560 (далі Порядок №560) призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Згідно з абз.4 п.69 Порядку № 560 у разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.
Так, оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП може здійснюватися шляхом особистого вручення військовозобов`язаному повістки або шляхом її направлення засобами поштового зв`язку.
Згідно з п.82 Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 р. № 1071) (далі Правила №270), рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Так, згідно з п. 13 Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024, обов`язок сповіщення покладено також керівників підприємств, установ, організацій з отриманням розпорядження відповідного голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування.
Однак, як зазначено вище повідомлення складене розпорядження №11/2156 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.11.2025 було визначено необхідність прибуття Селецького 28.10.2025 о 09-00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 по вул. Галицька, 40, каб. 3, м. Івано-Франківськ, тобто на дату яка вже минула, що не є належним 
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Це ключовий принцип правосуддя, який базується на презумпції невинуватості. Якщо є сумніви в доведеності вини, то ця особа вважається невинуватою, доки її вина не буде доведена поза розумним сумнівом.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
На підставі наведеного будь-яких належних доказів про сповіщення щодо прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 , незважаючи на їх витребування. До відзиву не долучено.
Отже, суд дійшов висновку про задоволення позову- постанову в справі № R281665 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП слід скасувати, провадження у справі закрити, стягнути судовий збір та витрати на правничу допомогу. 
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином відповідно до положень частини 1 статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 132 КАС України).
Відповідно до вимогст.134 КАС України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до частини 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.5 ст.134 КАС України.
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.
Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.
Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов задоволити.
Скасувати постанову № R281665 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень, закривши провадження.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати за сплати судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят ) п`ять гривень 60 копійок.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у суму 3000 ( три тисячі ) гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін:
Позивач : ОСОБА_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 ;
Відповідач : ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .
Повне рішення -04.06.2026.
Суддя
Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.