З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.04.2026  	Справа №607/506/26 Провадження №2/607/2579/2026	

місто Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: 
головуючого – судді – Якімця Т.І.,
за участю секретаря судового засідання – Трембач С.О.,
за участі сторін:
представника АТ КБ «Приватбанк» – Ваврика Ю.П.,
під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільної справи за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту 

У С Т А Н О В И В :
І. Описова частина
1. Стислий зміст позовної заяви
07 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 30 вересня 2021 року у розмірі 71 259,77 грн, а також судові витрати у розмірі 2 662,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що 30 вересня 2021 року ОСОБА_1 підписала власноручно заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (надалі також – Договір) з наступними умовами: 1) тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн; 2) тип кредитної карти: картка «Універсальна»; 3) строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією; 4) процентна ставка відсотків річних: 42,0 %; 5) кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; 6) розмір мінімального обов`язкового платежу: 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10 % від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно – у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; 7) проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00 %.
Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови Національного банку України «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України» від 13 грудня 2019 року № 151 (чинної на день підписання). Також відповідач ознайомилася з умовами кредитування та підписала Паспорт кредиту, отримала платіжний інструмент – кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії 09/25 та користувалася кредитним лімітом. У позові зазначено, що певний період відповідач сплачувала відсотки за користування кредитним лімітом, однак згодом припинила своєчасно вносити кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами та іншими платежами, передбаченими Договором, унаслідок чого в результаті порушення нею зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням здійснених платежів утворилася заборгованість у зазначеному розмірі.
2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив
Відповідач – ОСОБА_1 – своїм правом на відзив, що передбачене статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), не скористалася.

3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2026 року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» – Ваврик Ю.П. – в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечив щодо ухвалення заочного рішення суду.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялася належним чином.
Статтею 128 ЦПК України унормовано особливості виклику учасників справи у судове засідання судовими повістками про виклик. Верховний Суд, аналізуючи приписи пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, зазначив, що відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі, отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова від 30 листопада 2022 року, справа №760/25978/13-ц).
Згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тож суд вважає за можливе проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.
Такий висновок суду кореспондує з висновком Верховного Суду, який полягає у тому, що у випадку якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова від 01 жовтня 2020 року, справа № 361/8331/18).
Відтак, суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, а тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.
Крім того, суд зазначає, що у зв`язку з неявкою учасників справи, беручи до уваги приписи частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив такі обставини справи.
ІІ. Мотивувальна частина
1. Фактичні обставини встановлені судом.
Як вбачається з матеріалів справи, 30 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг та підписала власноручно заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 18 – 23).
У заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг вказано: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн, строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (пункт 1.2.); процентна ставка, відсотків річних: 42,0 % для карт Універсальна, 40,8 % для карт Універсальна Gold, тип процентної ставки – фіксована; також в даному пункті зазначено про загальні витрати за кредитом та реальну річну процентну ставку (пункт 1.3); кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу: – 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно – у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту: 84,0% річних – для карт «Універсальна»; 81,6% річних – для карт «Універсальна Gold»; проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до частини другої статті 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (пункти 1.4, 1.5. та пункт 2.1.1.2.12).
Крім цього, 30 вересня 2021 року ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту для карток: «Універсальна», «Універсальна Gold», «Platinum у пакеті Premium», «MC World Black Edition у пакеті Premium plus», «Visa Signature у пакеті Premium plus», «MC World Elite у пакеті Premium max», «Visa Infinite у пакеті Premium max», «Infinite у пакеті Private Banking», які передбачають різні відсоткові ставки для таких карт (а.с. 15 – 17).
Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» № 0000005058236130 від 17 грудня 2025 року відповідачу було видано кредитну картку № НОМЕР_1 , тип «Універсальна» (а.с. 24). Відповідно, до правовідносин між сторонами застосовуються умови кредитування, передбачені саме для картки типу «Універсальна»: процентна ставка за користування кредитним лімітом –
42,0% річних (фіксована); процентна ставка при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту — 84,0% річних; проценти від суми неповернутого в строк кредиту відповідно до частини другої статті 625 ЦК України — 60,0% від простроченої суми заборгованості.
Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленою на ОСОБА_1 , за договором б/н № 0000005058237365 від 17 грудня 2025 року, встановлено, що: 30 вересня 2021 року – вид операції: старт карткового рахунку – НОМЕР_1 ; 30 вересня 2021 року – вид операції: встановлення кредитного ліміту – розмір: 0 грн; 30 вересня 2021 року – вид операції: зменшення кредитного ліміту – розмір: 0 грн; 24 листопада 2021 року – вид операції: збільшення кредитного ліміту – розмір: 5 000 грн; 28 травня 2022 року – вид операції: зменшення кредитного ліміту – розмір: 3 000 грн; 08 лютого 2024 року – вид операції: збільшення кредитного ліміту – розмір: 30 000 грн; 08 лютого 2024 року – вид операції: зменшення кредитного ліміту – розмір: 20 000 грн; 21 червня 2024 року – вид операції: збільшення кредитного ліміту – розмір: 41 000 грн; 09 жовтня 2024 року – вид операції: збільшення кредитного ліміту – розмір: 59 000 грн; 24 липня 2025 року – вид операції: зменшення кредитного ліміту – розмір: 59 000 грн; 01 серпня 2025 року – вид операції: зменшення кредитного ліміту – розмір: 0 грн (а.с. 25).
Як вбачається з долученої банком виписки за Договором, ОСОБА_1 активно користувалася наданими у кредит коштами, що вбачається із руху коштів по конкретному банківському рахунку, записів про деталі операції, їх суму та залишок після операції, зокрема: усього витрат: 281 084,02 грн, усього надходжень: 209 824,25 грн, баланс на кінець періоду: – 71 259,77 грн (а.с. 26 – 32).
Як зазначено у розрахунку заборгованості за Договором, укладеним між позивачем та ОСОБА_1 , станом на 15 грудня 2025 року, сума заборгованості становить 71 259,77 грн, з яких: 56 977,26 грн – заборгованість за основним зобов`язанням; 14 282,51 грн – заборгованість за нарахованими відсотками (а.с. 33 – 36).
Дане свідчить про те, що відповідач активувала вказану картку, знімала та поповнювала її баланс, що дає суду право вважати, що остання погоджувалася з умовами банківських послуг та процентними ставками, встановленими банком.
Виписка з банківського рахунку – це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документа, який містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції). Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерством юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5.
Отже, відповідач неналежно виконує свої зобов`язання щодо повернення коштів, отриманих у кредит.
2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
2.1. Особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством (частина перша статті 1 ЦК України).
Цивільне законодавство ґрунтується на відповідних засадах, однією з яких є свобода договору (пункт 3 статті 3 ЦК України).
За статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша); правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частина друга).
Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (абзац перший). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (абзац другий).
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
У статті 639 ЦК України вказано: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша); якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина друга).
Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року (справа № 127/33824/19) сформулював позицію, відповідно до якої будь-який вид договору, що укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму; договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Отже, цивільне законодавство не обмежує різновиди письмового договору до класичного власноручного підписання відповідного правочину у паперовій формі, а передбачає можливість фіксації волевиявлення сторін за допомогою електронних засобів власне у електронній формі.
Відповідно до Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, затвердженого Постановою Національного банку України від 13 грудня 2019 року № 151 (чинної на день підписання; далі – Положення), воно розроблено відповідно до ЦК України, Законів України «Про Національний банк України», «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» і визначає порядок застосування особливого виду власноручного підпису – цифрового власноручного підпису клієнтами банків – фізичними особами під час підписання документів.
Згідно з Положенням електронний сенсорний пристрій – електронний пристрій із сенсорним екраном, на якому особа може створити власноручний підпис (підпункт 1 пункту 3); цифровий власноручний підпис – власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом (підпункт 5 пункту 3); цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм цього Положення (пункт 6).
Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів унормовано Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV.
Відповідно до статті 5 цього Закону електронний документ – це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа (частина перша); електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму (частина тертя); візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (частина четверта).
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII.
Відповідно до частини першої статті 3 вказаного Закону електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5); електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6).
Наявні в матеріалах справи докази, досліджені судом у судовому засіданні, дають підстави для висновку про дотримання всіх встановлених законодавством вимог при укладенні Договору між позивачем та відповідачем, підписання інших документів у електронній формі.
2.2. У статті 526 ЦК України вказано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша).
У зв`язку з цим Конституційний Суд України зазначив: «одним із загальновизнаних принципів міжнародного права є «pacta sunt servanda» (договорів слід додержувати). Цей принцип входить і до системи цивільного права, зокрема він міститься в тих статтях Кодексу, які встановлюють, що зобов`язання має бути виконане належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що їх звичайно виставлено (частина перша статті 526); договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629)» (абзац четвертий пункту 6 мотивувальної частини Рішення від 22 червня 2022 року № 6-р(II)/2022).
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Судом встановлено, що при укладенні між сторонами цієї справи кредитного договору було дотримано його письмової форми.
2.3. З матеріалів справи вбачається: відповідачу було видано кредитну картку типу «Універсальна» (№ 4149-6090-0898-3555), що безпосередньо визначає застосовні до спірних правовідносин процентні ставки з-поміж тих, що зазначені у підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту. Зокрема, для картки «Універсальна» встановлено процентну ставку за користування кредитним лімітом у розмірі 42,0 % річних та підвищену ставку при прострочці – 84,0 % річних. Нарахування відсотків у розмірі 14 282,51 грн здійснено позивачем відповідно до умов, погоджених сторонами саме для цього типу картки, що підтверджується розрахунком заборгованості та виписками за рахунком.
Суд зазначає, що позивач надав суду необхідні докази, які підтверджують доведення до відома відповідача основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача кредиту ОСОБА_1 . Тож надані позивачем докази, наявні в матеріалах справи та досліджені судом, свідчать про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов Договору, як того вимагають положення статті 638 ЦК України, та факт підписання відповідачем відповідного правочину. Водночас ОСОБА_1 зазначені обставини жодним чином не спростовувала; будь-яких заперечень щодо факту отримання коштів від позивача та користування наданими кредитними коштами, тобто існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, відповідач суду не надала. 
ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви 
Враховуючи наведене, суд встановив, що ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, наданими АТ КБ «ПриватБанк», однак свої зобов`язання за договором належним чином не виконала та наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила. За таких обставин вимоги позивача про стягнення заборгованості є підставовими та підлягають задоволенню.
Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача кошти на загальну суму 71 259,77 грн, з яких: 56 977,26 грн – заборгованість за основним зобов`язанням; 14 282,51 грн – заборгованість за нарахованими процентами. 
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача.
Враховуючи той факт, що позов задоволено повністю, а позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № BOJ64B4FJK від 24 грудня 2025 року (а.с. 40), з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати в означеному розмірі.
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 19, 76 – 78, 141, 223, 244, 247, 258 – 268, 273 – 274, 280 – 289, 352 – 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
1. Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту – задовольнити.
2. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 30 вересня 2021 року в розмірі 71 259 (сімдесят одну тисячу двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 77 копійок, яка складається з: 56 977,26 гривень – заборгованість за основним зобов`язанням, 14 282,51 гривні – заборгованість за простроченими відсотками.
3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» сплачений судовий збір в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
4. Копію заочного рішення суду надіслати відповідачу.
5. Відповідач має право подати до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про перегляд заочного рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
6. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
7. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
8. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду. У такому випадку строк на апеляційне оскарження починає обчислюватися з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
9. Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
10. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 27 квітня 2026 року.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», код ЄДРПОУ: 14360570, адреса місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . 

Головуючий суддя	Т. І. Якімець