Справа № 199/218/26
(2/199/1410/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

13 квітня 2026 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра 
у складі: головуючого судді Богун О.О.
за участю секретаря Дубовик А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування договору довічного утримання та скасування державної реєстрації права власності, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про скасування договору довічного утримання та скасування державної реєстрації права власності. 
В обґрунтуванні заявлених позовних вимог посилався на те, що 01 листопада 2002 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №2-4592, відповідно до умов якого ОСОБА_1 , передає у власність ОСОБА_3 належні їй 5/6 частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 . В свою чергу ОСОБА_2 прийняв на себе обов`язок повністю утримувати ОСОБА_1 , забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом та необхідною допомогою, залишивши її в довічному безкоштовному користуванні вказану частину житлового будинку. Згідно із пунктом 6 Договору, сторони домовились, що вартість матеріального забезпечення складає 50 (п`ятдесят) грн. на місяць. Пунктом 7 договору встановлено що цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов або відмовит від добровільного розірвання однією із сторін – в судовому порядку. Так відповідач – ОСОБА_2 , є сином позивачки та з моменту укладення договору довічного утримання сумлінно виконував свої обов`язки – забезпечував ОСОБА_1 належним харчуванням та доглядом, купував матері одяг та ліки, допомагав вести домашнє господарство, готувати їжу, сплачував комунальні послуги, навідував матір мінімум один раз на тиждень. В ті періоди, коли відповідач перебував на лікарняному, або у відпустці, забезпечував догляд за матір`ю за допомогою інших людей, яких наймав на договірній основі. Проте з січня 2025 року ОСОБА_2 припинив виконувати свої обов`язки за Договором довічного утримання та більше не надає належного догляду своїй матері, що вводить її в скрутне становище, оскільки, вона змушена самостійно купувати продукти харчування, одяг,ліки,забезпечувати свій побут, що дається їй надто важко в її похилому віці. Також факт того що ОСОБА_2 вже понад рік не виконує свої обов`язки може підтвердити свідок яка є близькою подругою позивачки.
Ухвалою від 02 лютого 2026 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрщеного позовного провадження.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовну заяву підтримала та надала пояснення які викладені в позові.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав позов та надав пояснення в яких вказав що не заперечує проти розірвання договору довічного утримання.
12 березня 2026 року ОСОБА_2 надав до суду заяву в якій позов визнав та просив провести розгляд справи за його відсутності.
Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Частиною 1 ст. 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Згідно з ст.745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладаєтьсяуписьмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ч. 1 ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до ст. 334 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.
Обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), грошова оцінка матеріального забезпечення відчужувача встановлені нормами ст.ст. 749-751 ЦК України.
Згідно ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.
За приписами ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду), у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на тримання та (або) догляд відчужувана, не підлягають поверненню.
Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (ч. 1 ст. 756 ЦК України).
Крім того, за наслідком задоволення позову необхідно скасувати державну реєстрацію права власності на 5/6 частин житлового будинку та заборону відчуження майна за договором довічного утримання, а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Ця вимога позивача є наслідком розірвання договору довічного утримання.
Отже ті обставини, на які посилався позивач, суд вважає обґрунтованими, оскільки вони знайшли своє підтвердження при розгляді справи, та факт того що відповідач визнав позов тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10-13, 76, 81, 82, 83, 141, 206, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування договору довічного утримання та скасування державної реєстрації права власності, - задовольнити. 
Розірвати договір довічного утримання від 01 листопада 2002 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №2-4592.
Скасувати державну реєстрацію права власності на 5/6 частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 . 
Скасувати заборону відчуження майна з 5/6 частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні) 40 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.О.Богун

13.04.2026