Провадження № 2/484/467/26 
Справа № 484/7199/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.05.2026 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі головуючого судді– Шикері І.А.
за участю секретаря судових засідань – Туркалової І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє – адвокат Болквадзе Бесікі Мерабович до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Болквадзе Б.М., звернувся до суду із наданим позовом у якому просив визнати за позивачем право приватної власності на житловий будинок надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер: 4810400000:02:057:0035, площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за ціє ю ж адресою, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому, обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині визнання права власності на земельну ділянку, як на підставу позову посилався на норми ст.120 ЗК України, яка передбачає перехід права на земельну ділянку у разі набуття права власності, господарського відання, оперативного управління на об`єкт нерухомого майна.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є рідним сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка в свою чергу була спадкоємцем за заповітом майна, яке належить ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 оформила право власності на вищезазначений житловий будинок, на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Другою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області від 03 вересня 1999 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1582 та здійснила його реєстрацію в Первомайському МБТІ. Зазначений житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, що була передана попередньому власнику будинку ОСОБА_4 в користування для обслуговування житлового будинку, на підставі рішення виконкому Первомайської міської Ради народних депутатів Первомайська міська рада Миколаївської області від 17.08.1993 року за № 206, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю Серії МК. Позивач 03 листопада 2025 року звернувся до Першої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області, для оформлення спадкових прав на земельну ділянку, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 , проте отримав відмову. Відмова була аргументована тим, що при проведенні правового аналізу заповіту посвідченого Другою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області від 19 квітня 1997 року за реєстровим № 1-834, було виявлено, що земельна ділянка площею 0,1000 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташована по АДРЕСА_1 , не є предметом заповіту, оскільки заповідач ОСОБА_4 склала заповіт лише на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з чим, відсутні підстави для включення зазначеної земельної ділянки до переліку спадкового майна, яке підлягає видачі.
Оформити право власності на земельну ділянку для обслуговування вказаного житлового будинку позивач не може, так як право власності так і зареєстроване за попереднім власником будинку ОСОБА_4 . За таких обставин, виникла необхідність у захисті права позивача шляхом визнання за ним права власності на вищевказаний житловий будинок разом з земельною ділянкою площею 0,1000 га у зв`язку з переходом до нього в порядку спадкування права власності на будинок, який на ній розташований та для обслуговування якого вона виділялась.
Отже, позивач побавлений можливості упорядкувати правовстановлюючі документи на земельну ділянку, яка за приписами норм чинного законодавства перейшла йому у власність (користування) разом з успадкованим будинком та розпоряджатись належним йому майном в повній мірі. Тому, з метою захисту свого порушеного цивільного права, єдиним ефективним способом захисту прав позивача є звернення до суду з позовом про визнання права власності (користування) на житловий будинок та земельну ділянку для обслуговування успадкованого будинку.
Позивач та його представник – адвокат Болквадзе Б.М. в судове засідання не з`явились, проте від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, проте 05.03.2026 продав до суду заяву, у якій повністю визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення.
Дослідивши матеріали справи, заяви сторін у справі, інвентаризаційну справу на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , фотокопії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд дійшов таких висновків.
ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Первомайську Миколаївської області померла ОСОБА_5 (а.с.62).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 з надвірними спорудами, що розташований на земельній ділянці, площею 0,1 га, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, виданого виконкомом Первомайської міської ради народних депутатів від 26.08.1993, зареєстрованого за № 304 (а.с.11).
З фотокопії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 вбачається, що за життя, а саме 17.05.2016. остання склала заповіт, за умовами якого усе належне їй на день смерті майно заповіла позивачу – ОСОБА_1 (а.с.63).
12.06.2025 позивач ОСОБА_1 звернувся до Першої первомайської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, при цьому від прийняття спадщини за заповітом – відмовився. Окрім цього, в матеріалах справи міститься заява відповідача ОСОБА_2 від 12.06.2025 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с.59,68).
Постановою завідувача Першої первомайської державної нотаріальної контори Мороз Л. від 03.11.2025, ОСОБА_1 було відмовлено у дачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що при проведенні правового аналізу заповіту посвідченого Другою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області від 19 квітня 1997 року за реєстровим № 1-834, було виявлено, що земельна ділянка площею 0,1000 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташована по АДРЕСА_1 , не є предметом заповіту, оскільки заповідач ОСОБА_4 склала заповіт лише на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).
Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частинами 1,2 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Судом встановлено, що сторони у встановленому законом порядку прийняли спадщину на житловий будинок, що розташований, за адресою: АДРЕСА_1  після смерті матері ОСОБА_3 .
Зі змісту постанови завідувача Першої первомайської державної нотаріальної контори Мороз Л. від 03.11.2025, вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено лише у дачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку.
Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.
Згідно зі ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.
Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22.09.2021 року, у справі №227/3750/19 також вказав, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, способом захисту прав спадкоємця є визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку, оскільки існують перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку.
Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.
Враховуючи, що позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, а не на житловий будинок і позивач не позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, то відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, не підлягає судовому розгляду.
Отже, в задоволенні позову в частині визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, слід відмовити.
Стосовно позовної вимоги про визнання права власності земельну ділянку, суд зазначає наступне.
Так, в позові позивач просив визнати право власності земельну ділянку кадастровий номер: 4810400000:02:057:0035, площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому, як на підставу позову посилався на норми ст.120 ЗК України.
Згідно вимог ч.1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.
Отже, при застосуванні положень ст. 120 ЗК України слід виходити з того, що лише у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, у особи набувається право для звернення до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За приписами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За викладеного, та враховуючи що позивач не набув права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку, то суд дійшов висновку про недоведеність порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на земельну ділянку.
Отже, в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити у повному обсязі.
В силу вимог ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, слід покласти на позивача.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , інтереси якого представляє – адвокат Болквадзе Бесікі Мерабович до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом – відмовити.
Відмовити ОСОБА_1 у визнанні права власності нажитловий будинок надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, кадастровий номер: 4810400000:02:057:0035, площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Понесені ОСОБА_1 судові витрати - покласти на ОСОБА_1 .
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.
Повний текст рішення проголошено 26.05.2026 об 11.30 год.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Представник позивача: адвокат Болквадзе Бесікі Мерабович, місце проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя:   І.А.ШИКЕРЯ