12.05.26
22-ц/812/711/26
Єдиний унікальний номер судової справи 487/5193/25
Номер провадження 22-ц/812/711/26
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.

Постанова
Іменем України

12 травня 2026 року      місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,
суддів: Коломієць В.В., Тищук Н.О., 

з секретарем судового засідання – Коростієнко Н.С.,

за участі: 
представника позивача – адвоката Муравської О.М.,
представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Головченка О.А., 

переглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Головченком Олександром Андрійовичем, рішення, яке ухвалено Заводським районним судом міста Миколаєва 25 грудня 2025 року, під головуванням судді Цуркана Р.С., в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИЛА:

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі – ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позивач зазначав, що 12 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі – ТОВ «Мілоан») був укладений договір про споживчий кредит №103639248, за умовами якого відповідач строком на 14 днів отримав кредит у сумі 3 000 грн. зі сплатою відсотків, які нараховуються за ставкою 0.01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 
Окрім того, 17 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі – ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») був укладений договір позики №77289622 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого відповідачу строком на 7 днів було надано у позику грошові кошти у сумі 1 000 грн. зі сплатою відсотків за ставкою 1.99% за день користування кредитом.
17 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ « Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №17/12-2021-62, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги, в тому числі, за договором за №103639248 від 12 вересня 2021 року.
Відповідно до договору за №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Вердикт Капітал», до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №103639248 від 12 вересня 2021 року.
22 лютого 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №22/02/2022, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги, в тому числі, за договором позики №77289622 від 17 жовтня 2021 року.
Відповідно до договору №10-01/2023 від 10 січня 2023 року укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Вердикт Капітал», до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №77289622 від 17 жовтня 2021 року.
У зв`язку з невиконанням відповідачем, як позичальником, умов вищевказаних договорів утворилася заборгованість станом на день подачі позову, а саме:
- за договором №103639248 від 12 вересня 2021 року в загальному розмірі 22 354 грн. 20 коп., яка складається: з заборгованості за тілом кредиту у сумі 3 000 грн. та заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги у сумі 19 354 грн. 20 коп.; 
- за договором №77289622 від 17 жовтня 2021 року у загальному розмірі 2 906 грн. 88 коп., яка складається: з заборгованості за тілом кредиту у сумі 1 000 грн., заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги у сумі 1 906 грн. 72 коп. та 3% річних – 0.16 коп.
Посилаючись на зазначене, позивач ТОВ «Коллект Центр» просило стягнути з позичальника ОСОБА_1 заборгованість за двома кредитними договорами у загальному розмірі 25 261 грн. 08 коп., судовий збір у сумі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13 000 грн.
Заочним рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 вересня 2025 року позов задоволено в повному обсязі. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит №103639248 від 12 вересня 2021 року у розмірі 22 354 грн. 20 коп., за договором позики №77289622 від 17 жовтня 2021 року у розмірі 2 906 грн. 88 коп., а всього - 25 261 грн. 08 коп., а також витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. та судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.
Ухвалою того ж суду від 12 грудня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк для подання заяви про перегляд заочного рішення суду. 
Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду задоволено. Скасовано заочне рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 вересня 2025 року. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 грудня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит №103639248 від 12 вересня 2021 року в розмірі 22 354 грн. 20 коп., за договором позики №77289622 від 17 жовтня 2021 року в розмірі 2 906 грн. 88 коп., а всього – 25 261 грн. 08 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, а тому районний суд дійшов до висновку про обґрунтованість позову про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Головченка О.А., просив скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитами та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог, а також переглянути рішення в частині розподілу судових витрат. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач станом на час розгляду справи має статус військовослужбовця, перебуває на військовій службі за контрактом, а тому на нього поширюються пільги, передбачені положеннями п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто до нього не може застосовуватися відповідальність у виді штрафних санкцій і пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом та 3% річних, нарахованих за кредитним договором за №77289622 від 17 жовтня 2021 року.
Суд першої інстанції на вказані обставини, єдині які відповідач зазначав, уваги не звернув та правову оцінку їм не надав, у зв`язку з чим помилково стягнув проценти за користування кредитними коштами на загальну суму 21 261 грн. 08 коп. 
Також вказано, що стягнута районним судом сума витрат на правову допомогу не відповідає критерію співмірності та необхідності.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Коллект Центр», посилаючись на необґрунтованість її доводів, просило залишити скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін. Крім того, у відзиві зазначено, що позивачем будуть подані документи щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. у визначений законом строк.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч.ч.1,2,3,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Судове рішення таким вимогам відповідає не в повному обсязі.
Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 12 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладений договір про споживчий кредит за №103639248, який був підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором R39929, який направлявся на відповідний номер телефону. 
Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит у сумі 3 000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 04 грн. 20 коп., які нараховуються за ставкою 0.01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредит наданий позичальнику строком на 14 днів.
У п.2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 передбачено, що позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату) вказаний у п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний у п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 договору. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) процентною ставкою, що визначена п.1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватися за базовою ставкою згідно п.1.6 договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника.
У пункті 2.3 договору обумовлена пролонгація строку кредитування. Пролонгація на стандартних (базових) умовах передбачена у п.2.3.1.2 договору, який визначає, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Відповідно до п.6.1 умов договору, кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (а.с.18-26).
Додатком №1 до договору про споживчий кредит є Графік платежів (а.с.27).
Додатком №2 до договору про споживчий кредит є Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про основні умови кредитування з урахувань побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту (а.с.28-29).
Факт видачі позичальнику ОСОБА_1 кредитних коштів за кредитним договором №103639248 від 12 вересня 2021 року в розмірі 3 000 грн. підтверджено довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Елаєнс» від 07 квітня 2025 року, в якій зазначено, що 12 вересня 2021 року кошти в розмірі 3 000 грн. з призначенням платежу «кошти згідно договору 103639248» перераховані на картку № НОМЕР_1 (а.с.16 зворот).
Згідно розрахунку ТОВ «Мілоан» станом на 25 листопада 2021 року ОСОБА_1 мав заборгованість по вищевказаному договору у сумі 12 004 грн. 20 коп., з яких: 3 000 грн. – тіло кредиту та 9 004 грн. 20 коп. – проценти (а.с.17).
17 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №17/12-2021-62, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.41-43).
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №17/12-2021-62 від 17 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №103639248 від 12 вересня 2021 року на суму 12 004 грн. 20 коп. (а.с.44-45,46). 
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №103639248 від 12 вересня 2021 року станом на 10 січня 2023 року становила 22 354 грн. 20 коп., з яких 3 000 грн. – заборгованість за основною сумою боргу та 19 354 грн. 20 коп. – заборгованість за відсотками (а.с.84). 
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» передало (відступило) ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.47-49).
Відповідно до Реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №103639248 від 12 вересня 2021 року в сумі 22 354 грн. 20 коп., з яких: 3 000 грн. – заборгованість за основною сумою боргу; 19 354 грн. 20 коп. – заборгованість за відсотками (а.с.51-52,53).
Також з матеріалів справи убачається, що 17 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладений договір позики за №77289622 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), який був підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором f4f6ova39b, за умовами якого останньому надано 1 000 грн. позики, яку він зобов`язався повернути через 7 днів, сплативши відсотки за зниженою процентною ставкою 0.01% (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) та за ставкою за понадстрокове користування позикою (не застосовується в період карантину) за день – 2.70%, базова процентна ставка 1.99% фіксована (а.с.55).
Факт видачі ОСОБА_1 кредитних коштів за договором позики №77289622 у сумі 1 000 грн. підтверджено довідкою №КД-000030691/ТНПП від 19 травня 2025 року, виданою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» на підтвердження завершення платіжної операції: дата – 17 жовтня 2021 року, сума 1 000 грн., отримувач Філенко Максим – ЕПЗ номер НОМЕР_2 (а.с.76).
Станом на 22 лютого 2022 року ОСОБА_1 мав заборгованість по кредиту у сумі 2 906 грн. 72 коп., з яких: 1 000 грн. – тіло кредиту та 1 906 грн. 72 коп. – проценти (а.с.78 зворот, 82).
22 лютого 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №22/02/2022, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату, належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.69-71).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників №1 до договору факторингу №22/02/2022 від 22 лютого 2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №77289622 в сумі 2 906 грн. 72 коп. (а.с.72 зворот-74,76).
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» передало (відступило) ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №77289622 від 17 жовтня 2021 року в сумі 2 906 грн. 88 коп., з яких: 1 000 грн. – заборгованість за основною сумою боргу; 1 906 грн. 72 коп. – заборгованість за відсотками; відповідальність за ст.625 ЦК України – 0.16 грн. (а.с.81 зворот).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України).
Відповідно до ч.ч1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12).
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
В разі порушення зобов`язання наступають наслідки, визначеніст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.
Згідно з ст.ст.1046,1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статті 525,612,625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.
Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені положеннями Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. 
Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, ст.516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України).
Визначення факторингу міститься у ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг – це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).
Відповідно до ст.ст.76,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Коллект Центр», суд першої інстанції виходив із того, що дослідженими доказами доведено наявність між сторонами кредитних зобов`язань, які були порушені саме відповідачем шляхом несплати кредитних платежів та наявності у нього обов`язку сплатити кредитору заборгованість у вказаній судом сумі, яка нарахована у межах строків кредитування.
Колегія суддів частково погоджується з таким висновком районного суду.
Так, у справі, яка переглядається, встановлено, що 12 вересня 2021 року та 17 жовтня 2021 року відповідачем було укладено два окремі кредитні договори в електронному вигляді за допомогою електронного підпису, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». У вказаних договорах визначені розмір кредиту, процентна ставка та порядок повернення кредитних коштів.
Позичальник ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Мілоан» за кредитним договором 3 000 грн. та від ТОВ «1 Безпечне агентство з повернення боргів» 1 000 грн. кредитних коштів, про що свідчать довідки про перерахування коштів на платіжну картку.
Відповідач, отримавши кредитні кошти, своїх зобов`язань за кредитними договорами щодо повернення суми кредиту, нарахованих відсотків належним чином не виконав. Внаслідок чого утворилася заборгованість. 
Суд першої інстанції стягнувши заборгованість за кредитними договорами з відповідача, правильно вказав, що оскільки відповідач у добровільному порядку належним чином не виконав своїх договірних зобов`язань щодо повернення коштів, то він повинен їх відшкодувати у примусовому порядку.
При цьому, щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач ОСОБА_1 натепер є військовослужбовцем та на нього поширюються пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до положень п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, станом на дату укладення кредитних договорів) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
На підтвердження обставин поширення на відповідача положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ОСОБА_1 надав суду копію довідки Військової частини НОМЕР_3 від 07 грудня 2025 року, з якої вбачається, що він перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині, а також копію військового квитка.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені п.15 ч.3 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів – витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
Згідно наданої до справи відповідачем копії військового квитка ОСОБА_1 з 14 липня 2016 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 №80-РС прийнятий у Збройні Сили України за контрактом. 13 липня 2021 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 №72-РС від 24 червня 2021 року звільнений в запас (закінчення строку контракту). При цьому, надані відповідачем документи не підтверджують наявність у відповідача статусу призваного (мобілізованого) на військову службу та натепер останній проходить таку військову службу за контрактом, а тому не надають йому на право пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Також колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на безпідставність нарахування 3% річних за кредитним договором №77289622 від 17 жовтня 2021 року, огляду на таке.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, в контексті наведеного заборгованість з 3% річних на підставі 625 ЦК України з 24 лютого 2022 року має бути списана кредитодавцем.
За обставинами даної справи, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики №77289622 від 17 жовтня 2021 року, яка виникла станом на 22 лютого 2022 року, тобто до 24 лютого 2022 року. В процесі розгляду справи позивач не збільшував свої вимоги. Альтернативного розрахунку заборгованості відповідач до суду не надав.
За такого колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 в частині незгоди з нарахованими процентами за договорами є безпідставною.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що розмір процентів за кредитним договором за №103639248 від 12 вересня 2021 року підлягає відповідному корегуванню, оскільки за договором факторингу було відступлено первісним кредитором новому кредитору саме заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 25 листопада 2021 року та в загальному розмірі становила 12 004 грн. 20 коп., у тому числі: 3 000 грн. – тіло кредиту та 9 004 грн. 20 коп. – проценти за користування кредитними коштами. При цьому, заміна сторони у кредитному договорі не відбувалась, новий кредитор набув саме право вимоги від боржника виконання зобов`язання у відповідній сумі.
Колегія суддів вважає, що ТОВ «Коллект Центр» вправі вимагати від відповідача сплати заборгованості за відсотками за користування кредитом згідно з договором №103639248 від 12 вересня 2021 року, яка нарахована первісним кредитором ТОВ «Мілоан» станом на дату відступлення ним права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» (яке в свою чергу відступило права вимоги ТОВ «Коллект Центр») в розмірі 9 004 грн. 20 коп.
Нарахувавши відсотки за користування кредитом після отримання прав вимоги від первісного кредитора, ТОВ «Вердикт Капітал» вийшло за межі узгодженого сторонами кредитного договору строку. При цьому, отримавши право вимоги до відповідача ще у грудні 2021 році, ТОВ «Вердикт Капітал» не вчинило дій щодо повернення боргу за договором №103639248 від 12 вересня 2021 року, а продовжило строк кредитування на власний розсуд, що призвело до нарахування непропорційно великої суми вартості кредиту. Такий механізм, на переконання колегії суддів, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. А тому, виконаний позивачем розрахунок заборгованості по сплаті процентів колегія суддів визнає необґрунтованим.
Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконував, право вимоги за вищевказаним договором перейшло до позивача, то колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, а рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 грудня 2025 року змінити в частині стягнення загальної заборгованості за кредитним договором №103639248 від 12 вересня 2021 року, зменшивши суму стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» з 22 354 грн. 20 коп. до 12 004 грн. 20 коп. та відповідно загальний розмір стягнутої суми заборгованості за двома договорами з 25 261 грн. 08 коп. до 14 910 грн. 08 коп. 
Разом з тим, рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 грудня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за договором позики №77289622 від 17 жовтня 2021 року у загальному розмірі 2 906 грн. 88 коп. слід залишити без змін.
Твердження відповідача про те, що стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача у сумі 5 000 грн., є безпідставним, бо вказаний розмір витрат є неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, обсягом виконаних робіт та ціною позову, а також є недоведеним, колегія суддів вважає безпідставними.
Наявні у матеріалах справи докази свідчать, що адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» були надані позивачу у суді першої інстанції послуги на вказану судом суму і ця сума є співмірною зі складністю справи та виконаними адвокатами роботами (наданими послугами). Так, адвокатами об`єднання були виконані такі роботи: надання усної консультації з вивченням документів (2 год), складання позовної заяви (3 год). Тому, рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 грудня 2025 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу також слід залишити без змін. 
За правилами п.п.«в» п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково (59.02%), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 429 грн. 70 коп.
За такого, рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 грудня 2025 року в частині стягнення судового збору слід змінити, зменшивши розмір стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» з 2 422 грн. 40 коп. до 1 429 грн. 70 коп. 
Також, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Головченком О.А., на судове рішення задоволена частково (40.98%), то з ТОВ «Коллект Центр» на користь відповідача підлягає стягненню 1 489 грн. 05 коп. судового збору, сплаченого за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст.367,374,376,381,382 ЦПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Головченком Олександром Андрійовичем – задовольнити частково.
Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 грудня 2025 року – змінити в частині стягнення загальної заборгованості за кредитним договором №103639248 від 12 вересня 2021 року, зменшивши суму стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (ЄДРПОУ 44276926) з 22 354 (двадцять дві тисячі триста п`ятдесят чотири) грн. 20 коп. до 12 004 (дванадцять тисяч чотири) грн. 20 коп. та загальний розмір стягнутої суми заборгованості за договорами з 25 261 (двадцять п`ять тисяч двісті шістдесят одна) грн. 08 коп. до 14 910 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот десять) грн. 08 коп.
Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 грудня 2025 року в частині стягнення судового збору змінити, зменшивши суму стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (ЄДРПОУ 44276926) з 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. до 1 429 (одна тисяча чотириста двадцять дев`ять) грн. 70 коп. 
В іншій частині судове рішення залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (ЄДРПОУ 44276926) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 1 489 (одна тисяча чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 05 коп. судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий       Т.В. Серебрякова 

Судді:        В.В. Коломієць

Н.О. Тищук

Повний текст судового рішення
складено 18 травня 2026 року