Справа № 172/684/26
Провадження № 3/172/323/26
П О С Т А Н О В А
Іменем України

12.05.2026 року суддя Васильківського районного суду Дніпропетровської області Філіппов Є.Є., розглянувши справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець, до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В
До Васильківського районного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 09.03.2026 року серії ЕПР1 № 610516, 09.03.2026 року о 15 год. 20 хв. в с.ел Васильківка по вул. Соборна 32, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan X TRAIL, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху, тобто повторно протягом року, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.
Адвокат Бондаренко Т.С. надала суду письмові пояснення, де просила провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 610516 від 09.03.2026 року дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.130 КУпАП, як повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130КУпАП (правопорушення за ч.4 ст.130 КУпАП вчинено 08.11.2025 року).
Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого із порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_1  повторно протягом року вчинив порушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, що є обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
З огляду на ці обставини, а також на те, що фабула адміністративного правопорушення, у вищевказаному протоколі викладена за ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.2 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП.
Хоча КУпАП не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 N 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення".
У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.
Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.97 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
На переконання суду, зміна правової кваліфікації дій ОСОБА_1 з метою ухвалення справедливого рішення за нормою, яка передбачає менш суворе стягнення, покращує становище правопорушника, а тому не є порушенням права ОСОБА_1 на захист та не суперечить визначеному Конституцією України принципу верховенства права.
Доказами, які беззаперечно вказують на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та які відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення, є: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 610516 від 09.03.2026 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, відповідно до якого ОСОБА_1 09.03.2026 року перебував в стані алкогольного сп`яніння 1.55 проміле алкоголю; письмові пояснення порушника, відеозапис з нагрудної бодікамери.
Щодо клопотання сторони захисту про закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.
Суду зі сторони захисту не надано жодного достатнього та переконливого доказ того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, що могло б підтвердити його невинуватість. Захисник висловлював лише свої доводи в письмовій формі, та трактував частину обставин, які вбачається з відеозапису, на свою користь, не оцінюючи при цьому усі докази в сукупності.
За таких обставин, оцінюючи ці докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що ці докази є належними та допустимими в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, а також свідчать про те, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до вимог ст.23КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно з ст.33КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Санкцією ч.1 ст.130КУпАП передбачено відповідальність для водіїв - у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності та дані про особу ОСОБА_1 суд доходить висновку, що на правопорушника необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке є безальтернативним - у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
На підставі ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4Закону України«Про судовийзбір» з ОСОБА_1 слід також стягнути на користь держави судовий збір.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В
Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ч.2 ст.130КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП.
Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності, наклавши стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь держави судовий збір у розмірі665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Строк пред`явлення постанови до виконання - 3 місяці з моменту набрання законної сили.
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Є.Є.Філіппов