Провадження: 2-а/537/15/2026 
Справа № 537/388/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2026 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області у складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участі секретаря судових засідань Бобровської К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, - 

УСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, згідно якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6449690 від 02.01.2026, про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп, закривши провадження за відсутністю належних та допустимих доказів.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 02.01.2026 інспектором 1 взводу 3 роти УПП батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Кравченко А.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6449690, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. З метою захисту своїх порушених прав він звертався до батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції у Полтавській області зі скаргою щодо протиправності постанови та її скасування, але у задоволені було відмовлено.
Вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є протиправною, незаконною та такою, що винесена з порушенням норм процесуального та адміністративного права, у зв`язку із чим підлягає скасуванню та закриття провадження, оскільки він адміністративне правопорушення не вчиняв, сигнал був увімкнений ним завчасно, як того вимагає ПДР. Як на доказ працівник поліції посилався на відеозапис зроблений на звичайний мобільний телефон, з якого неможливо встановити точну дистанцію до перехрестя. Крім того йому було відмовлено у клопотанні щодо здійснення повторних контрольних замірів відстані за допомогою вимірювальної рулетки, що вказує на упередженість працівників поліції до нього У постанові маються розбіжності щодо місця вчинення правопорушення, які не відповідають фактичним обставинам. Позивач зазначає, що оскаржувана постанова не містить жодних посилань на будь – які фактичні дані, які б давали висновок про вчинення безпосередньо ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки він не вчиняв вказаного правопорушення та ПДР не порушував, а схема місця події складена без його участі. Крім того, позивач наголошує, що інспектор УПП Кравченко А.А. під час розгляду адміністративної справи та прийняття оспорюваної постанови порушив визначений КУпАП порядок, предбачений статтями 247, 278, 280, оскільки не дослідив докази (ст. 279 КУпАП), не надав можливість скористатися в повній мірі правами вказаними у ст. 268 КУпАП .
За викладених обставин, позивач і звернувся до суду із даним позовом за захистом порушених прав.
Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука від 27.01.2026 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Позивачу наданий строк для усунення недоліків вказаних в ухвалі судді.
Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука від 13.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, позивача звільнено від сплати судового збору.
Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука від 01.04.2026 по справі у якості співвідповідача залучено Департамент патрульної поліції Національної поліції України.
09.04.2026 представником відповідача, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Вареником Ю.В., подано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, згідно якого останній просив відмовити позивачу у задоволені адміністративного позову в повному обсязі.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові. 
В судовому засіданні представник відповідача, Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Запорожець Б.Є., прохав відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 , оскільки останній є необґрунтованим та безпідставним, таким що, не відповідає фактичним обставинам події, яка мала місце 02.01.2026 в м. Кременчуці по вулиці Богаєвського, 68. Доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення зазначеного правопорушення, спростовуються матеріалами справи, схемою контрольних замірів та наданим відеозаписом.
Крім того, прохав врахувати при винесені рішення суду практику Верховного Суду та письмові заперечення, викладені у відзиві на позов подані 25.02.2026..
Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , заслухавши заперечення представника співвідповідача Запорожець Б.Є., зміст наданого представником відповідачів відзивів на позов, дослідивши та оцінивши наявні письмові матеріали справи, матеріали відеозапису, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги в сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
На підставі частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Як встановлено в судовому засіданні, 02.01.2026 о 14 год. 42 хв. в м. Кременчуці по вулиці Богаєвського, 68 поліцейським 1 взводу 3 роти УПП батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Кравченко А.А. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕНА №6449690 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп.
Змістом правопорушення у вказаній постанові зазначено, що 02.01.2026 о 14 год. 42 хв. в м. Кременчуці по вулиці Богаєвського, 68, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Шевролєт – Авео державний номерний знак НОМЕР_1 , несвоєчасно подав попереджувальний сигнал світловим покажчиком повороту менш ніж за 50 метрів, чим порушив п.9.4 Правил дорожнього руху України.
Не погодившись з винесеною постановою серії ЕНА №6449690 про накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_1 05.01.2026 звернувся зі скаргою до Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області.
Рішенням №7 командира Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Гаранжі А. від 14.01.2026 постанова від 02.01.2026 серії ЕНА №6449690 залишена без змін, а скарга ОСОБА_1 - без задоволення.
В судовому засіданні встановлено, що під час розгляду скарги ОСОБА_1 працівниками підрозділу безпеки дорожнього руху ВНЗ БПП в м.Кременчук УПП в Полтавській області було проведено детальні заміри подій, які мали місце 02.01.2026 в м. Кременчуці по вулиці Богаєвського, 68, та складена відповідна схема.
Згідно схеми контрольних замірів від 13.01.2026, в м. Кременчуці по вулиці Богаєвського, 68 , складеної інспектором ВНЗ БПП в м.Кременчук УПП в Полтавській області ДПП ст.лейтенантом поліції Вареником Ю.В., встановлено, що відстань від місця увімкнення покажчика повороту до перехрестя становить 39,7 метрів. 
Порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).
Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. 
Відповідно до пункту 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством 
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пунктом 9.4 Правил дорожнього руху встановлює, що подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.
. Диспозиція частини другої статті 122  Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди,
Відповідно до статтею 222  Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 - 126.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 258 КпАП України протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.
Пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
На підставі статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно із положеннями частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Згідно частини 1 статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Відповідно до частиною 1 статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Частиною 1 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
З огляду на наведене вище, суд вважає, що належними та допустимими доказами перевіреними судом, було встановлено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, у вигляді несвоєчасного подання попереджувального сигналу світловим покажчиком повороту менш ніж за 50 метрів, чим було порушено вимоги п.9.4 ПДР, за що передбачена відповідальність за частиною другою статті 122 КУпАП, про що і була винесена постанова серії ЕНА №6449690 від 02.01.2026, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп.
Викладені позивачем обставини, на які він посилається як на підставу задоволення своїх позовних вимог, суд не приймає до уваги з огляду на наступне.
Не заслуговують уваги доводи позивача ОСОБА_1 про те, що відеозапис, здійснений на мобільний поліцейського, не є доказом по справі, оскільки згідно наказу МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапис, наданий для огляду в судовому засіданні, здійснювався із службового відео реєстратора, що використовується працівниками поліції під час несення служби.
Враховуючи те, що наданий відповідачем відеозапис містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення, а саме несвоєчасне подання попереджувального сигналу світловим покажчиком повороту менш ніж за 50 метрів, він має розглядатись судом як належний та допустимий доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб.
Постанова оформлювалася та ухвалювалася відповідачем після зазначення позивачеві характеру допущеного порушення, роз`яснення прав та обов`язків, отримання пояснень. Інспектор поліції, ухвалюючи постанову, врахував всі обставини стосовно позивача, призначивши штраф у відповідності до ч. 2 ст. 122 КпАП України у межах санкції.
Крім того, згідно схеми проведення контрольних замірів, відстань від місця увімкнення покажчика повороту до перехрестя становить 39,7 метрів, що підтверджує факт порушення позивачем п.9.4 ПДР України щодо завчасного подання сигналу повороту.
Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (рішення Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015).
Положеннями Кодексу про адміністративні правопорушення України, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КпАП України, не здійснювалося. 
Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення
Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.
Таким чином, відповідачем було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді справи.
За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 інспектором 1 взводу 3 роти УПП батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Кравченко А.А. було дотримано положень статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
Доводи позивача стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не вчинення зазначеного правопорушення, спростовуються матеріалами справи, схемою контрольних замірів, якою відстань від місця увімкнення покажчика повороту до перехрестя становить 39,7 метрів та наданим відеозаписом.
Відповідачем наданий до суду відеозапис з відеореєстратора, в якому зафіксований момент правопорушення, що є належним та допустимим доказом в розумінні статтей 73 - 74 Кодекса адміністративного судочинства України.
Оспорюючи законність рішення відповідача, з врахуванням оглянутого в судовому засіданні відеозапису, будь-яких доказів, які б спростовували наведені в постанові обставини, позивач суду не надав.
Враховуючи те, що наданий відповідачем відеозапис містить інформацію про обставини події, з урахуванням дати та часу зафіксованої на відеозйомці, яка співпадає з зазначеною датою та часом в оскаржуваній постанові та схемою контрольних замірів, якою встановлено, що відстань від місця увімкнення покажчика повороту до перехрестя становить 39,7 метрів, підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення – несвоєчасне подання попереджувального сигналу світловим покажчиком повороту менш ніж за 50 метрів, чим відповідач порушив п.9.4 Правил дорожнього руху України, вони розглядається судом як належні і допустимі докази, і оцінюється у визначений процесуальним законом спосіб.
Отже, викладені у позові обставини події не відповідають тим фактичним обставинам, які мали місце 02.01.2026 в місті Кременчуці по вулиці Богаєвського, будинок 68, у зв`язку із чим адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 2, 3, 5, 6, 7, 8, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 90, 139, 244, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 122, 222, 251, 268, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30 червня 1993 року, Законом України «Про національну поліцію» № 580-VIII від 2 липня 2015 року суд, - 

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: Полтавська область, місто Кременчук, проїзд Захисників Азовсталі, будинок 3), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (ЄДРПОУ 40108646, місцезнаходження: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – залишити без задоволення.
Постанову серії ЕНА №6449690 від 02.01.2026, винесену інспектором 1 взводу 3 роти УПП Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Кравченко Анатолієм Анатолійовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп., - залишити без змін.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 08.05.2026.

Суддя         Д.О. Зоріна