Справа № 190/372/26
Провадження №2/190/438/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року м.П"ятихатки
П?ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Кудрявцевої Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) в приміщенні суду міста П?ятихатки Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
встановив :

Представник позивача ТОВ «ФК» Кредит-Капітал» - адвокат Усенко М.І. звернувся через систему «Електронний суд» з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №2171524 про надання споживчого кредиту у розмірі 32800,00 грн. та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.03.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №2171524, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн., на умовах визначених кредитним договором, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. ТОВ «Авентус Україна» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, відповідачу надано кошти в обсязі та у строк, визначені умовами кредитного договору. Відповідач, зі свого боку не виконала умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість. 30.10.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги №ККАУ-30102020, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право вимоги до позичальників, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №2171524  від 20.03.2020 року. На підставі наведеного вище, позивач станом на дату звернення з позовом до суду (13.02.2026 року), просить стягнути заборгованість з відповідача у розмірі 32800,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 000,00 грн., заборгованість за відсотками 22800,00 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у якій роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 
Заяв по суті справи від відповідача до суду не надходило.
Відповідно до ст.191 ЦПК України, - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними письмовими матеріалами справи.
Враховуючи, що розгляд справи проводиться без виклику сторін, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, дослідивши подані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Письмовими матеріалами справи встановлено, 20.03.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №2171524 (далі - кредитний договір), за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредит в сумі 10 000 грн., строком на 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. 
Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору, знижена процентна ставка становить 1,62% в день від суми кредиту.
Відповідно до п.1.5.2 кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день від суми кредиту.
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 6600,85 грн (п.1.8.2 кредитного договору).
Відповідно до п. 2.1 кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих банківських днів з моменту укладення цього Договору. 
Згідно Додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту №2171524 від 20.03.2020 року Графіку платежів встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 необхідно сплатити суму за кредитним договором у межах строку кредиту у загальному розмірі 14845 грн. 00 коп., з яких: 10000,00 грн. сума позики; 4845,00 грн. сума нарахованих процентів.
Відповідачем також підписано одноразовим ідентифікатором А285681 паспорт споживчого кредиту, яким визначено інформацію щодо умов кредитування, які вказані і в кредитному договорі.
Згідно довідки про ідентифікацію, відповідач ОСОБА_1 ідентифікована ТОВ «Авентус Україна», як позичальник за укладеним договором №2171524 від 20.03.2020, оскільки акцептувала, підписавши 20.03.2020 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора А285681, направленого на номер телефону ( НОМЕР_2 ), зазначений кредитний договір.
Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст.207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.
Виконання ТОВ «Авентус Україна» обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 10000 грн. відповідачу, підтверджується довідкою ТОВ «ФК`Вей Фор Пей», відповідно до якої від ТОВ «Авентус Україна» 20.03.2020 грошові кошти у розмірі 10 000 грн. перераховані на картку № НОМЕР_3 .
Таким чином, факт отримання відповідачем кредитних коштів від ТОВ «Авентус Україна» у розмірі 10000 грн. знайшов своє підтвердження.
30.10.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги №ККАУ-30102020, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК`Кредит - Капітал» за плату право вимоги до боржників, які виникли за кредитними договорами, та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Авентус Україна», виключно і до ОСОБА_1 за кредитним договором 32171524 від 20.03.2020 року.
Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників від 30.10.2020 до договору відступлення права вимоги №ККАУ-30102020, ТОВ «Авентус Україна» передав, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняв реєстр боржників у кількості 7017, загальна сума заборгованості 60382054 грн. 31 коп..
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №ККАУ-30102020 від 30.10.2020 року до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 , за кредитним договором №2171524 від 20.03.2020 року в розмірі 32800,00 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 28.10.2020 заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №2171524 від 20.03.2020 в загальному розмірі складає 32800,00 грн., з яких: 10000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 22800,00 грн. - заборгованість за відсотками.
Відповідно до досудової вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» від 10.02.2026, направленої на адресу ОСОБА_1 , відповідач повідомлена про відступлення права вимоги за кредитним договором №2171524 від 20.03.2020 та про необхідність погашення заборгованості у розмірі 32800,00 грн. на рахунок позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18) зазначено, що «положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню».
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 зазначає, що «з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів».
З досліджених матеріалів справи встановлено, що відповідачем була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний кредитний договір, розміщений на веб-сайті https://creditplus.ua, та підписаний шляхом накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (А285681), надісланим кредитором у смс-повідомленні засобом зв`язку (мобільний додаток).
Такі дії сторін свідчать про укладення кредитного договору з дотриманням встановленої Законом України «Про електронну комерцію» форми правочину.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначається, що:
- проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу) (пункт 81);
- припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91);
- на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту, кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 97);
- при цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність (пункт 106);
- на відміну від розміру процентів за «користування кредитом», розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшений судом (пункт 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18) (пункт 107);
- можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128).
Як зазначалося вище, позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 32800,00 грн, з яких:10000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 22800,00 грн, - заборгованість за відсотками.
У цій справі судом встановлено, що доказів на погашення відповідачем заборгованості за тілом кредиту у сумі 10000,00 грн матеріали справи не містять. Тому, вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 10000,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення процентів у сумі 22800,00 грн. слід зауважити, що згідно з розрахунком, вказані проценти нараховані з 20.03.2020 по 17.07.2020, тобто як у період строку кредитування, так і за межами такого строку.
Тому, проценти за користування кредитом, нараховані у період дії строку кредитування з 20.03.2020 по 19.04.2020 у сумі 4845,00 грн. підлягають задоволенню, натомість проценти, нараховані позивачем після закінчення строку користування кредитними коштами у період з 20.04.2020 по 17.07.2020 не підлягають стягненню з відповідача, оскільки таке нарахування здійснено за межами строку кредитування, а з вимогами про стягнення грошових коштів як міри відповідальності на підставі статті 625 ЦК України позивач не звертався.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, підлягає частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 10000,00 грн та процентів за користування кредитом у сумі 4845,00 грн., які нараховані у період дії строку кредитування (п.1.4 договору ) з 20.03.2020 по 18.04.2020 та узгоджені згідно Графіку платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору №2171524, а всього сума заборгованості становить 14845,00 грн. В іншій сумі стягнення процентів слід відмовити, оскільки строк кредиту не був продовженим (пролонгація строку кредиту) на кількість днів , зазначений в п.1.4 договору, якщо б було між сторонами досягнуто домовленості про таке продовження у порядку визначеному пп.42-4.5договору.
Щодо стягнення судових витрат:
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що позовні вимоги задоволені судом частково, судові витрати відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 45,26% (14845,00:32800,00х100) від розміру заявлених позовних вимог, а тому відшкодуванню підлягають витрати по сплаті судового збору на суму 1204,98 грн (14845,00х2662,40/32800), та витрати на професійну правничу допомогу на суму 3620,80 грн. (8000:100х45,26).
Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 81,141,258, 259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 207, 257, 526, 546, 549, 611, 634, 638,1050,1054 ЦК України, суд,

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №2171524 від 20.03.2020 в загальному розмірі 14845 (чотирнадцять тисяч вісімсот сорок п`ять) гривень.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору 1204,98 грн. та витрат на професійну правничу допомогу - 3620, 80 грн. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи: 
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ: 35234236, IBAN: НОМЕР_4 банк отримувача АТ «Креді Агріколь Банк», адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4-й поверх. 
Відповідач: ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Головуюча суддя     Ю.В.Кудрявцева