ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 320/30939/24
адміністративне провадження № К/990/15617/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Білак М.В., Уханенка С.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу №320/30939/24 за позовом ОСОБА_1 до Голови Верховної Ради України Стефанчука Руслана Олексійовича про визнання протиправними та скасування розпоряджень, провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою Голови Верховної Ради України Стефанчука Руслана Олексійовича, поданою його представником Лаптієвим Аркадієм Миколайовичем на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2026 року (головуючий суддя - Мельничук В.П., судді - Кузьмишина О.М., Кузьменко В.В.),
УСТАНОВИВ:
І. Обставини справи
1. До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Голови Верховної Ради України Стефанчука Руслана Олексійовича, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати Розпорядження Голови Верховної Ради України №1366 від 29 грудня 2023 року «Про затвердження Положення про постійні делегації Верховної Ради України у парламентських органах міжнародних організацій» - повністю;
- визнати протиправним та скасувати Розпорядження Голови Верховної Ради України №1367 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до розпорядження Голови Верховної Ради України від 30 грудня 2022 року №806 «Про деякі питання порядку оформлення народними депутатами України відряджень за кордон в умовах дії воєнного стану» - повністю.
2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
3. Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції позивач 20 серпня 2025 року звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою (а.с. 104-177).
4. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року (а.с. 179-180) відкрито апеляційне провадження у справі №320/30939/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року.
5. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року (а.с. 215-216) призначено справу №320/30939/24 до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 15 грудня 2025 року.
6. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року (а.с. 221-222) за наслідками розгляду заяви судді Карпушової О.В. про самовідвід, відведено суддю Карпушову О.В. від розгляду справи №320/30939/24.
7. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 листопада 2025 року для розгляду справи №320/30939/24 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Мельничука В.П., суддів - Кузьменка В.В., Кузьмишиної О.М.
8. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року (а.с.229-230) справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку письмового провадження з 30 грудня 2025 року.
9. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року(а.с.235-236) продовжено строк розгляду справи №320/30939/24 на розумний термін.
10. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2026 року (а.с.237-241) зупинено апеляційне провадження у справі №320/30939/24 до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі №320/20473/24.
11. Зупиняючи апеляційне провадження суд апеляційної інстанції зазначив, що протиправність спірних розпоряджень Голови Верховної Ради України від 29 грудня 2023 року №1366 «Про затвердження Положення про постійні делегації Верховної Ради України у парламентських органах міжнародних організацій» та від 29 грудня 2023 року № 1367 «Про внесення змін до розпорядження Голови Верховної Ради України від 30 грудня 2022 року №806 «Про деякі питання порядку оформлення народними депутатами України відряджень за кордон в умовах дії воєнного стану» обґрунтовано протиправністю прийняття, зокрема постанов Кабінетом Міністрів України №57 та №69 щодо правил перетину депутатами державного кордону у умовах воєнного стану.
12. З`ясував, що у провадженні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду перебуває справа №320/20473/24 за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправним і нечинним пункту 2-14 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року №724).
13. Суд апеляційної інстанції вирішив, що предмет спору у справі №320/20473/24 безпосередньо стосується правовідносин, з яких Позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до адміністративного суду з цим адміністративним позовом.
14. З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зупинення апеляційного провадження у цій адміністративній справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі №320/20473/24, оскільки рішення суду у вищевказаній справі безпосередньо впливає на вирішення спору у цій справі.
ІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
15. Не погоджуючись із такою ухвалою суду апеляційної інстанції Голова Верховної Ради України Стефанчук Р.О. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, поданою його представником Лаптієвим А.М., у якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2026 року.
16. У тексті касаційної скарги представник відповідача зазначає, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції не містить обґрунтування/взаємозв`язку між спірними правовідносинами у справах №320/30939/24 та №320/20473/24 та доводів щодо неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.
17. Переконує, що зупинення провадження у справі №320/30939/24 з підстав неможливості її розгляду до вирішення справи №320/20473/24 було б можливим лише у разі, коли предметом розгляду в іншій справи є оскарження норми акту, на підставі якої було прийнято оскаржувані у справі №320/30939/24 розпорядження. Проте, оскаржувані розпорядження Голови Верховної Ради України були прийняті на підставі пунктів 2, 5 частини другої статті 88 Конституції України, частини другої статті 23 Закону України «Про комітети Верховної Ради України», пунктів 15 і 20 частини першої статті 78 Регламенту Верховної Ради України, частини восьмої статті 33 Закону України «Про статус народного депутата України», а не пункту 2-14 Правил перетинання державного кордону громадянами України.
18. З огляду на викладене вважає, що для застосування судом апеляційної інстанції наслідків, передбачених пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України не було підстав, оскільки результати розгляду Верховним Судом справи №320/20473/24 не мають відношення до правовідносин у справі №320/30939/24, та не створюють правових наслідків у разі визнання судом протиправним і нечинним пункту 2-14 Правил перетинання державного кордону громадянами України.
19. Від ОСОБА_1 відзиву на касаційну скаргу відповідача не надійшло, що, відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України, не перешкоджає касаційному перегляду ухвали суду апеляційної інстанції.
ІІІ. Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
20. Касаційна скарга Голови Верховної Ради України Стефанчука Р.О., подана його представником Лаптієвим А.М., надійшла до Верховного Суду 07 квітня 2026 року.
21. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 квітня 2026 року для розгляду справи №320/30939/24 визначено колегію суддів у складі головуючого - Жука А.В., суддів Білак М.В., Желєзного І.В.
22. Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2026 року відкрито касаційне провадження за скаргою Голови Верховної Ради України Стефанчука Р.О., поданою його представником Лаптієвим А.М., на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2026 року у справі №320/30939/24.
23. Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2026 року цю справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
24. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2026 року, у зв`язку із тимчасовим відстороненням від здійснення правосуддя судді Желєзного І.В., для розгляду справи №320/30939/24 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Жука А.В., суддів Білак М.В., Уханенка С.А.
IV. Позиція Верховного Суду
25. Відповідно до вимог частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
26. Перевіривши доводи касаційної скарги у межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норм процесуального права Верховний Суд виходить з такого.
27. Підстави та порядок зупинення провадження в адміністративній справі визначені статтею 236 КАС України, якою передбачені як підстави обов`язкового зупинення провадження у справі так і випадки, коли суд має право зупинити провадження у справі, а також строки зупинення провадження у справі. Перелік підстав для зупинення провадження у справі передбачений статтею 236 КАС України є вичерпним.
28. Згідно з приписами пункту 3 частини першої статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
29. Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та установлені у цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинене.
30. Обставини неможливості розгляду справи судом установлюються у кожному конкретному випадку залежно від предмета позову.
31. У постанові від 12 грудня 2019 року у справі №826/25204/15 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду узагальнив основні підходи, які мають застосовуватися судами при вирішенні питання про зупинення провадження в адміністративній справі на підставі пункту 3 частини першої статті 236 КАС України у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства.
32. У цій постанові об`єднана палата наголосила, що, вирішуючи питання щодо зупинення провадження в адміністративній справі з підстав визначених пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України, суд з метою дотримання критеріїв законності та обґрунтованості судового рішення в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства повинен належним чином проаналізувати ймовірні наслідки ухвалення судом рішення за результатом розгляду справи, їхній взаємозв`язок зі спірними правовідносинами, що є предметом розгляду в адміністративній справі, підставами позову, і відобразити відповідні висновки у своїй ухвалі щодо: а) неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи; б) наявності зв`язку між очікуваним рішенням суду, ухваленим в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства та обставинами конкретної адміністративної справи.
33. Об`єднана палата зазначила, що під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.
34. Тобто для вирішення питання про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України, адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати: 
- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку іншого провадження; 
- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.
35. При цьому суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (речення друге пункту 3 частини першої статті 236 КАС України).
36. Таким чином, зупинення провадження в адміністративній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених в адміністративній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
37. Зупиняючи апеляційне провадження суд апеляційної інстанції зазначив, що протиправність спірних розпоряджень Голови Верховної Ради України від 29 грудня 2023 року №1366 «Про затвердження Положення про постійні делегації Верховної Ради України у парламентських органах міжнародних організацій» та від 29 грудня 2023 року № 1367 «Про внесення змін до розпорядження Голови Верховної Ради України від 30 грудня 2022 року №806 «Про деякі питання порядку оформлення народними депутатами України відряджень за кордон в умовах дії воєнного стану» обґрунтовано протиправністю прийняття, зокрема, постанов Кабінетом Міністрів України №57 та №69 щодо правил перетину депутатами державного кордону у умовах воєнного стану.
38. Так, у тексті позовної заяви ОСОБА_1 зазначає про свою незгоду із новим установленим порядком оформлення закордонних відряджень народних депутатів України, визначеним оскаржуваними розпорядженнями Голови Верховної Ради України №1366 та №1367.
39. Уважає, що видача дозволів на виїзд Головою Верховної Ради України створює можливість для суб`єктивного, у тому числі мотивованого політичними чи особистими міркуваннями, розподілення відряджень між народними депатутами.
40. Однак, позивач наголошує, що обмеження органами виконавчої влади права народних депутатів на виїзд за кордон не є предметом цього позову (а.с.3).
41. Отже, указане твердження суду апеляційної інстанції спростовується матеріалами справи.
42. У цьому контексті слушними є доводи відповідача про те, що зупинення провадження у справі №320/30939/24 з підстав неможливості її розгляду до вирішення справи №320/20473/24 було б можливим лише у разі, коли предметом розгляду в іншій справи є оскарження норми акту, на підставі якої було прийнято оскаржувані у справі №320/30939/24 розпорядження. Проте, оскаржувані розпорядження Голови Верховної Ради України були прийняті на підставі пунктів 2, 5 частини другої статті 88 Конституції України, частини другої статті 23 Закону України «Про комітети Верховної Ради України», пунктів 15 і 20 частини першої статті 78 Регламенту Верховної Ради України, частини восьмої статті 33 Закону України «Про статус народного депутата України», а не пункту 2-14 Правил перетинання державного кордону громадянами України.
43. Указане свідчить про відсутність об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи №320/20473/24.
44. Колегія суддів також звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції не конкретизував, які саме обставини, що можуть бути установлені під час розгляду справи №320/20473/24, мають суттєве значення для здійснення розгляду цієї справи та не можуть бути установлені у межах цієї справи.
45. Тобто, суд апеляційної інстанції зупиняючи провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України, фактично не установив та не навів обґрунтування такого зупинення, не зазначив, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи №320/20473/24.
46. З огляду на викладене, Верховний Суд погоджується із доводами касаційної скарги про безпідставність зупинення провадження у цій справі судом апеляційної інстанції оскаржуваною ухвалою на підставі пункту 3 частини першої статті 236 КАС України.
47. Згідно з частиною першою статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
48. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 353 КАС України).
49. За указаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції та направлення справи для продовження розгляду до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Керуючись статтями 236, 341, 345, 353, 356 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Голови Верховної Ради України Стефанчука Руслана Олексійовича, подану його представником Лаптієвим Аркадієм Миколайовичем - задовольнити.
2. Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2026 року - скасувати, а справу №320/30939/24 направити до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................
А.В. Жук
М.В. Білак
С.А. Уханенко
Судді Верховного Суду