Справа № 159/9048/25 	Головуючий у 1 інстанції: Смалюх Р. Я. 	
Провадження № 22-ц/802/673/26  	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Данилюк В. А.,
суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів житлової субсидії, за апеляційною скаргою представника позивача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Олексюк Оксани Петрівни на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2026 року, 
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача надміру виплачену житлову субсидію за період з 01 листопада 2023 року по 31 липня 2024 року в сумі 10489,22 грн та судовий збір у сумі 2 422,40 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачка перебувала на обліку в Головному управлінні та отримувала житлову субсидію на підставі заяви від 15 листопада 2023 року. До складу домогосподарства входили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . За результатами верифікації було встановлено, що член домогосподарства ОСОБА_2 має заборгованість за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів понад три місяці. Відповідачка не повідомила позивача про цю обставину протягом 30 календарних днів, як того вимагає закон, що призвело до безпідставного нарахування та виплати коштів. Позивач направляв листи з вимогою повернути кошти, проте відповідач їх не повернула.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2026 року відмовлено в повному обсязі у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до ОСОБА_1 , про стягнення з неї надміру виплаченої субсидії в розмірі 10489,22 грн за період з 01.11.2023 по 31.07.2024.
Сплачений судовий збір в розмірі 2422.40 грн залишено за Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області
Не погоджуючись з рішенням суду,представник позивача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Олексюк О. П. подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки при прийнятті останнього суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а це в свою чергу стало причиною порушення судом норм матеріального та процесуального права та привело до неправильного вирішення спору. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення залишити без змін.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Судом та матеріалами справи встановлено, що 15 листопада 2023 року відповідач заповнила Декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, (з 01.04.2023 по 30.09.2023), у якій зазначила, що членами домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У розділі 8 Декларації «Дані про суми аліментів, сплачених особами, які входять до складу домогосподарства» зазначено, що ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у графі «Інформація про наявність заборгованості понад три місяці» зазначено про її відсутність.
Рішенням № 1176971921-2023-6 від 05.12.2023 позивач призначив відповідачу житлову субсидію з 01.11.2023 по 31.03.2024 в розмірі 1752,88 грн з 01.04.2024 по 30.04.2024 – 545,35 грн.
Копією інформації з ДСВ пільг/субсидій підтверджується, що 06.06.2024 було сформовано запит з ДСВ до МФУ для перевірки підставності отримання субсидії відповідачем за адресою АДРЕСА_2 .
З копії Даних по невідповідності ID запису 89331187, ідентифікатор рекомендації - проведення додаткової перевірки інформації, що містить невідповідності, зазначено, що було проведено верифікацію 16.09.2024, під час якої виявлено, що у складі домогосподарства є особи, які за даними Єдиного реєстру боржників мають заборгованість за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів понад три місяці, яка станом на дату проведення верифікації не закрита. Надано рекомендації припинення нарахування здійснення державної виплати. У примітці зазначено, що інформацію щодо неправомірного надання житлової субсидії у період з 30.09.2024 під час перевірки передано до Управління з питань виплат. Зазначену інформації було завантажено 31.10.2024. Також зазначено, що Мінюстом 04.09.2024 було надано інформацію про наявність ВП 59768685 від 12.08.2012, стан виконання – відкрито.
Копією листа позивача від 08.04.2025 підтверджується, що позивач звернувся до відповідача, у якому зазначив про отримання інформації, що член домогосподарства відповідача - ОСОБА_2 за даними Єдиного реєстру боржників має заборгованість за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів понад три місяці. У зв`язку з викладеним позивач просив надати відповідні документи, що спростовують або підтверджують зазначену інформацію.
27.05.2025 року позивач направив відповідачу лист від 22.05.2025, в якому зазначив про необхідність повернення надміру виплачених коштів в субсидії за період з листопада 2023 року по липень 2024 року суму 10489,22 грн.
З розрахунку суми боргу, наданого позивачем, видно, що у період з 01.11.2023 по 31.07.2024 відповідачу було нараховано субсидії на загальну суму 10489,22 грн.
Спір у справі виник у сфері соціального захисту щодо повернення безпідставно набутих коштів державної допомоги (житлової субсидії). Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі – ЦК України) та Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (далі – Положення № 848).
Згідно з підпунктом 7 пункту 14 Положення № 848, житлова субсидія не призначається, якщо у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, які, за даними Єдиного реєстру боржників, мають заборгованість за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів понад три місяці (крім осіб, заборгованість за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів яких погашається частинами за рішенням суду, осіб, які вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти, осіб, які є алко- або наркозалежними, що підтверджується довідкою від лікаря, осіб, до яких застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від роботи (посади), осіб, до яких застосовуються запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту або тримання під вартою, осіб, з часу демобілізації яких минуло менше року);
Із поданих документів суд встановив, що 31.10.2024 позивач отримав відомості про те, що у складі домогосподарства відповідача перебуває особа, яка згідно з даними Єдиного реєстру боржників має заборгованість за виконавчими провадженнями щодо стягнення аліментів тривалістю понад три місяці станом на дату проведення верифікації — 16.09.2024.
Інформації про те, що станом на час звернення із заявою про надання субсидії (15.11.2023) чи протягом періоду за який виплачувалась субсидія (листопад 2023 – липень 2024), існували підстави зазначені у пп.7 п. 14 Положення №848, у матеріалах справи відсутні.
Суд звертає увагу, що запис у Єдиному реєстрі боржників про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення аліментів означає лише те, що судове рішення виконується у примусовому порядку. Водночас, з огляду на вимоги ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема ст. 71, виконавець зобов`язаний щомісяця обчислювати заборгованість.
Відтак, підставою для відмови у призначенні субсидії/втрати права на субсидію є не сам факт відкритого провадження, а встановлений виконавцем розмір заборгованості, який перевищує суму платежів за три місяці, про що вносяться відомості у Єдиний реєстр боржників, які мають заборгованість за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів понад три місяці.
Також суд враховує, що відповідно до п. 50-1 Положення №848 проведення перевірки достовірності даних, що надійшли від осіб, які звертаються за призначенням житлових субсидій, здійснюється на підставі даних, зокрема отриманих шляхом автоматизованого доступу, зокрема з Єдиного реєстру боржників - про заборгованість за виконавчими провадженнями щодо стягнення аліментів.
Проведення перевірки даних, зазначених у підпунктах 4 і 10 пункту 14 цього Положення, здійснюється, зокрема, на підставі рекомендацій Мінфіну щодо виявлених невідповідностей, що впливають на встановлення права на житлову субсидію, отриманих відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат». Інформаційний обмін здійснюється у порядку, встановленому Мінфіном та Мінсоцполітики (п. 50-2 Положення №848).
У п. 78 Положення №848 зазначено, що після закінчення строку отримання житлової субсидії уповноважені органи самостійно здійснюють призначення житлової субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому періоді, крім домогосподарств зазначених у цьому пункті.
Уповноважені органи без звернення громадян збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому цим Положенням, і протягом 10 днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення з використанням програмних засобів (в автоматичному режимі) про призначення, непризначення, відмову в призначенні житлової субсидії та інформують про прийняте рішення громадян у порядку, визначеному пунктами 61, 62 цього Положення (п. 79 Положення №848).
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач рішенням від 05.12.2023 призначив відповідачу субсидію з 01.11.2023 по 31.03.2024 в розмірі 1752,88 грн на місяць, а з 01.04.2024 по 30.04.2024 – по 545,35 грн на місяць.
З розрахунку виплаченої відповідачці субсидії видно, що така їй виплачуваласьі після періоду встановленого зазначеним вище рішенням, а саме у травні-липні 2024.
Отже, суд дійшов висновку, що позивач на підставі вимог п. 78 Положення №848, самостійно призначив (продовжив) відповідачу виплату субсидії, здійснивши перевірку відповідно до п. 79 Положення №848, та встановивши відсутність обставини, які б унеможливлювали призначення відповідачу субсидії на новий період.
Відповідно до п. 90 Положення № 848 громадянин, якому призначено субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів поінформувати уповноважений орган про виникнення обставин, зокрема щодо настання умов, зазначених у пункті 14 цього Положення.
Згідно з пунктом 49 Положення № 848 громадянин несе відповідальність за подані відомості, що вплинули на встановлення права на субсидію.
У п. 119 Положення 848 зазначено, що за рішенням уповноваженого органу надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється, у тому числі за поданням управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг, зокрема у разі, коли громадянин не повідомив уповноваженому органу про обставини, зазначені у пункті 90 цього Положення, протягом 30 календарних днів з дня їх виникнення.
Надання житлової субсидії у випадках, зазначених у пунктах 119 і 120 цього Положення, припиняється з місяця, що настає за місяцем, в якому їх виявлено (якщо інше не передбачено заявою) (п. 121 Положення №848).
Отже, суд дійшов висновку, що позивач не довів тієї обставини, що член домогосподарства відповідача за даними Єдиного реєстру боржників, мав заборгованість за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів понад три місяці станом на день звернення із заявою про призначення субсидії - 15.11.2023 чи на момент здійснення останньої виплати – 31.07.2024, оскільки така обставина (наявність заборгованості по аліментах за три місяці) була встановлена лише на момент верифікації – 16.09.2024, крім того, позивач, призначивши самостійно відповідачу субсидію на травень-липень 2024, на виконання п. 78 та 79 Положення №848, у разі наявності зазначеної вище обставини таку субсидію б не призначив.
У зв`язку з тим, що суд не встановив існування підстав, передбачених пп.7 п. 14 Положення №848 та протиправних дій відповідача, суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 1212 ЦК України.
Зважаючи на те, що позивач всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не довів обставин, на які він посилав ся як на підставу своїх вимог та не надав суду будь-яких доказів,зокрема, які б підтверджували, що борг існує саме в той період, за який здійснювалися виплати, ураховуючи, що субсидія призначена позивачем відповідачу добровільно та на підставі необхідних для цього документів, тому висновок суду про відсутність підстав згідно зі ст. 1215 ЦК України для стягнення з відповідачки призначеної та отриманої суми субсидії є правильним.
Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач не довів протиправної поведінки відповідача та того, що член домогосподарства відповідача за даними Єдиного реєстру боржників мав заборгованість за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів понад три місяці, у період в якому відповідачу виплачувалась субсидія (листопад 2023 – липень 2024), а томувимоги не підлягають до задоволення.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про відмову в позові є законним та обґрунтованим.
Висновки суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка. Суд правильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків суду, були предметом розгляду суду першої інстанції, яким суд надав належну правову оцінку, а тому не потребують повторної оцінки апеляційним судом.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про законність та обґрунтованість ухваленого у цій справі рішення та відсутність підстав для його скасування.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу представника позивача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Олексюк Оксани Петрівни залишити без задоволення.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя:

Судді: