23.06.2026 Справа № 363/2823/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого-судді        Чіркова Г.Є.,
при секретарі         Лещенко І.А.,
за участі представника заявника       ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вишгороді цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи - Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції України, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту родинних відносин,
встановив:
представник заявника звернулася до суду з вказаною заявою, в якій, посилаючись на розбіжність у написанні в актових записах реєстрації актів цивільного стану прізвищ заявника та його померлих батьків ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ), просила:
- встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним сином ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним сином ОСОБА_6 ;
- зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_2 №507 від 10 квітня 1959 року стосовно прізвищ батьків змінивши « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_3 ».
Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, подала письмові пояснення, в яких просила розглянути справу без її участі. Зазначила, що свідоцтво про народження заявника містить незасвідчені виправлення у написанні прізвища дитини та її батьків, тоді як актовий запис про народження жодних виправлень не містить. Наголосив, що всі надані заявником документи підтверджують написання прізвища як « ОСОБА_4 », а будь-які докази зміни цього прізвища чи документи, які б підтверджували підстави використання написання « ОСОБА_3 », відсутні. У зв`язку з цим вказала на недоведеність підстав для внесення змін до актового запису про народження.
Представник заявника в суді наполягала на задоволенні заяви з викладеній у ній підстав. Зазначила, що встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для приведення у відповідність його особистих документів, а також для підтвердження перед органом державної реєстрації актів цивільного стану того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є його рідними матір`ю та батьком.
Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
Встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого записані ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10 квітня 1069 року.
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 .
Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00033708921 від 16 листопада 2021 року вбачається, що 22 грудня 1953 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено шлюб (актовий запис №2207), прізвище останньої після реєстрації шлюбу – ОСОБА_4 .
18 грудня 2025 року висновком Печерського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції України про внесення змін до актового запису цивільного стану ОСОБА_2 відмовлено у зміні відомостей щодо прізвищ дитини і батьків з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_3 » в актовому записі про народження ОСОБА_2 №506 від 10 квітня 1959 року, складеному Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Висновок про відмову у внесенні змін до актового запису про народження мотивовано тим, що актові записи про народження батька заявника та про шлюб його батьків містять написання прізвища « ОСОБА_4 ». Саме ці актові записи є первинними документами, які підтверджують походження заявника та визначають написання його прізвища відповідно до вимог сімейного законодавства. При цьому, документи, в яких прізвище зазначено як « ОСОБА_3 » (зокрема, актові записи про смерть батьків, шлюб заявника, паспортні документи), не є достатньою правовою підставою для внесення змін до актового запису про народження, оскільки вони не спростовують відомостей первинних актових записів.
Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 червня 2021 року, яке набрало законної сили (справа №207/834/21), встановлено факт того, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , є рідною матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що заявнику ОСОБА_9 (рідному брату заявника у цій справі) було необхідно для спадкування після смерті матері.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою.
Відповідно до положень статті 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.
Згідно частин першої, шостої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.
Згідно пункту 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.
Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду.
У постанові КЦС ВС від 05 лютого 2025 року у справі №369/96/23 зроблено правовий висновок про те, що окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Cуд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).
Згідно пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до частин першої, другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб (постанова Верховного Суду від 17 червня 2024 року у справі № 753/21178/21 (провадження № 61-15630св23)).
У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду сформувала такий висновок: «В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».
У постанові КЦС ВС від 21 травня 2025 року у справі №754/13001/23 зроблено правовий висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов, якщо згідно із законом такі факти створюють юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
У постанові КЦС ВС від 16 червня 2026 року зроблено правовий висновок про те, що частиною першою статті 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Метою встановлення будь-якого факту, що має юридичне значення, є можливість скористатися правом, яке надане заявнику відповідно до чинного законодавства України.
У справах окремого провадження суд підтверджує наявність чи відсутність певних юридичних фактів, що є умовою здійснення прав і реалізації інтересів заявника. Тому суд наділений лише повноваженнями з`ясувати можливість досягнення тієї мети, яку перед собою ставить заявник у разі подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Суд, встановивши наявність чи відсутність певного юридичного факту, своїм рішенням підтверджує це, не зобов`язуючи особу діяти певним чином.
Суд на підставі поданих доказів лише з`ясовує можливість досягнення тієї мети, яку перед собою ставить заявник, у разі подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Питання про те, чи має юридичне значення той чи інший факт, із заявою про встановлення якого особа звернулася до суду, вирішується залежно від мети його встановлення (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 березня 2024 року у справі № 161/9609/22).

Разом із тим, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає, оскільки заявником не доведено наявності передбачених законом підстав для встановлення факту родинних відносин.
Так, відповідно до частини першої статті 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Саме мета встановлення юридичного факту дає можливість суду з`ясувати, чи породжуватиме такий факт юридичні наслідки та чи є він таким, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника.
Разом з тим, заявником не обґрунтовувано, для відновлення яких саме порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів йому необхідно, щоб суд встановив факт родинних відносин між ним та його батьками.
У поданій заяві відсутня мета встановлення юридичного факту, а саме мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.
Посилання заявника на те, що встановлення факту родинних відносин йому необхідно для належного підтвердження родинних відносин, приведення у відповідність документів та для підтвердження перед органом державної реєстрації актів цивільного стану відомостей про його батьків, є необґрунтованим, оскільки саме по собі про наявність юридичної мети встановлення такого факту не свідчить, юридичної мети в собі не містить та не підтверджує, що від його встановлення залежить виникнення, зміна чи припинення тих чи інших особистих або майнових прав заявника.
Зазначене ґрунтується на правових висновках, викладених у постанові ВС від 02 жовтня 2019 року ц справі №175/2317/16-ц та постанові КЦС ВС від 02 жовтня 2019 року в справі №175/2317/15-ц.
За таких умов, суд позбавлений можливості ухвалити законне і обґрунтоване рішення про задоволення заяви, яке б за своїм змістом відповідало вимогам ст. 319 ЦПК України.
За таких обставин, подана заява задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 265, 315, 319 ЦПК України,
вирішив:
у задоволенні заяви відмовити.
Повне судове рішення складено 26 червня 2026 року.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.
Заявник: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Заінтересовані особи: Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції України, знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Цитадельна, 7/10, ЄДРПОУ – 26125012.
Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Василя Стуса, 2А, ЄДРПОУ – 33247395.

Суддя