Справа №456/178/26
Провадження №2/443/518/26

РІШЕННЯ
іменем України

21 травня 2026 року         місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі
головуючого судді Павліва А.І., 
секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, 

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.
ТОВ «Коллект Центр» (позивач) подало до суду позов до ОСОБА_1 (відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором № 3284780 від 01.07.2021 у розмірі 47 097,49 грн, понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 3 028,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 16 000,00 грн. 
В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що 01.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали Договір № 3284780. На виконання умов укладеного договору Кредитодавцем перераховано грошові кошти на рахунок Позичальника у розмірі 6 500,00 грн. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. 29.11.2021 було укладено договір №29-11-102, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3284780. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3284780. Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача за договором №3284780. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №3284780 від 01.07.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 47 097,49 грн, з яких 5 811,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 40 831,49 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 455,00 грн - заборгованість за комісіями.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.85-90), в обґрунтування якого покликаючись на те, що нарахована сума заборгованості, а саме: сума заборгованості за процентами в розмірі 40 831,49 грн підлягає відмові у задоволенні, оскільки строк кредитування за кредитним договором становить 30 днів і хоча положення кредитного договору і містять зобов`язання позичальника сплачувати проценти у підвищеному розмірі понад строк кредитування, однак новий строк кредитування після 01.08.2021 між сторонами не погоджувався і договором не передбачений. За таких умов, враховуючи закінчення строку кредитування, та відсутність нового погодженого між сторонами строку кредитування після закінчення строку кредитування (01.08.2021) кредитодавець втратив право нараховувати проценти. Вважає положення договору щодо автоматичної пролонгації шляхом часткової сплати боргу такими, що порушують принцип свободи договору та добровільності зобов`язань. Часткове виконання зобов`язання (сплата частини боргу) є обов`язком боржника за основним договором і не може автоматично трактуватися як згода на продовження строку дії договору на новий термін. Будь-які зміни термінів дії зобов`язань мають оформлюватися виключно шляхом укладення додаткової угоди, підписаної обома сторонами, що підтверджує явне та недвозначне волевиявлення боржника на пролонгацію. Наданий позивачем розрахунок суми заборгованості не є належним та допустимим доказом, який підтверджує наявність суми боргу та наявність самої заборгованості, оскільки він не є первинним бухгалтерським документом. Розмір заборгованості не доведено належними та допустимими доказами. Відповідачу не було повідомлено про зміну сторони Кредитора по договорах факторингу. Крім цього, в договорі факторингу відсутні дані щодо передачі прав вимоги за кредитним договором № 3284780. 
Представник позивач подав до суду відповідь на відзив (а.с.96-103), в обґрунтування якого покликаючись на те, що на виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 6 500,00 грн. Відповідач тривалий час частково сплачував заборгованість по кредитах, що свідчить про визнання кредитних правовідносин, факту отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) вказано, з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. З розрахунку заборгованості вбачається, що Відповідач тривалий час продовжував строк кредитування на підставі п. 2.3.2 а) Договору шляхом сплати відповідних сум, а також, що строк кредитування автоматично продовжувався у зв`язку із наявною заборгованістю на підставі п. 2.3.2 б) Договору. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою визнання договору факторингу недійсним та не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача за рішенням суду. Щодо відсутності даних стосовно передачі прав вимог, то в матеріалах справи наявні реєстри боржників разом з витягами, де чітко зазначено щодо передачі прав вимог за кредитом відповідача. Комісія за надання кредиту була також відображена і в тексті Кредитного договору, який був підписаний відповідачем, що свідчить про обізнаність останнього щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за Кредитним договором.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у поданій до суду позовній заяві просить справу розглядати за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заяв, клопотань учасниками справи не подано.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 02.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.73-74).
Ухвалою судового засідання від 31.03.2026 відкладено розгляду справи (а.с.79).
Зважаючи на вимоги статей 211, 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України, судом 18.05.2026 проведено розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З урахуванням ухвалення цього рішення за відсутності учасників справи, датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення.

Позиція суду.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Анкета-заява на кредит №3284780 від 01.07.2021 містить інформацію про позичальника ОСОБА_1 , бажані умови кредитування, які узгоджуються з умовами кредитного договору, а також процес оформлення та розгляду цієї заяви (а.с.12-13).
Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким укладено договір №3284780 від 01.07.2021, ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснено одноразовим ідентифікатором U60832, відправленого позичальнику 01.07.2021 на номер мобільного телефону НОМЕР_1 (а.с.17).
Згідно з Договором про споживчий кредит №3284780 від 01.07.2021, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , сторони узгодили такі умови:
Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит (п.1.1. Договору);
сума (загальний розмір) кредиту становить 6500,00 грн у валюті - українські гривні (п.1.2. Договору);
кредит надається строком на 30 днів з 01.07.2021 (строк кредитування) (п.1.3. Договору);
термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 31.07.2021 (п.1.4. Договору);
комісія за надання кредиту становить 455,00 грн, яка нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1. Договору);
проценти за користування кредитом становлять 1716,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2. Договору);
стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6. Договору);
кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п.2.1. Договору);
позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору (п.2.2.1. Договору);
нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору (п.2.2.2. Договору);
проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6 Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування з урахуванням пролонгації нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника (п.2.2.3. Договору);
пролонгація строку кредитування може здійснюватись на пільгових та стандартних (базових) умовах (п.2.3. Договору);
продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п.2.3.1. Договору);
позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці (п.2.3.1.1. Договору);
позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загального строку пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, то дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах (п.2.3.1.2. Договору);
розділ 2.3. Договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної (их) обставин(и) щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст.212 Цивільного кодексу України (п.2.3.2. Договору);
позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування (п.2.4.1. Договору);
у випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту у термін, передбачений п.1.4. Договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно п.1.3 та п.2.3 цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим Позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, п.3.2.5 Договору (п.2.4.2. Договору);
цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п.6.1. Договору);
цей Договір, що складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками №1 та №2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п.1.4 Договору. Якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього Договору кредитні кошти не будуть відправлені Товариством та/або не будуть отримані Позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього Договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в Особистому кабінеті (п.7.1. Договору).
Договір містить реквізити сторін, зокрема дані позичальника, а саме: ПІБ позичальника - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер паспорта, адресу місця реєстрації, номер телефону, електронну пошту, а також інформацію про підписання його ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора U60832 01.07.2021 о 15:58 (а.с.7-10). 
Відповідно до графіку платежів за договором про споживчий кредит № 3284780 від 01.07.2021 (Додаток №1 до договору про споживчий кредит № 3284780 від 01.07.2021) такий містить розрахунок заборгованості із зазначенням дати видачі кредиту/дати платежу, чисту суму кредиту за договором/суму платежу за розрахунковий період, суму кредиту за договором; проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту, реальну річну процентну ставку, загальну вартість кредиту, які відповідають викладеним у договорі умовам (а.с.11).
Паспорт споживчого кредиту № 3284780 (Додаток №2 до Договору про споживчий кредит №3284780 від 01.07.2021) міститься інформацію про кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію, та підписаний споживачем електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) (а.с.11-12).
Квитанція LIQPAY ТОВ «Мілоан» засвідчує перерахування 01.07.2021 коштів у сумі 6 500,00 грн згідно з договором № 3284780 на картку отримувача НОМЕР_4 (а.с.18).
З розрахунку заборгованості за кредитним договором №3284780 від 01.07.2021 вбачається, що станом на станом на 12.10.2021 заборгованість ОСОБА_1 становить 21 819,64 грн, з якої заборгованість за тілом кредиту - 5 811,00 грн, заборгованість по процентам - 15 553,64 грн, заборгованість по комісії - 455,00 грн; за період з 29.11.2021 по 10.01.2022 - 47 097,49 грн, з якої заборгованість за тілом кредиту - 5 811,00 грн, заборгованості за відсотками становить 40 831,49 грн, заборгованість по комісії - 455,00 грн (а.с.18-21).
За змістом умов договору факторингу № 29-11-102 від 29.11.2021, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», первісний кредитор зобов`язується відступити за плату грошової вимоги у сумі 102 560 106,92 грн, а фактор зобов`язується здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками (пункт 2.1.Договору) (а.с.22-30).
Обставина передання реєстру божників за договором факторингу № 29-11-102 від 29.11.2021 підтверджується відповідними актами приймання-передавання від 29.11.2021 (а.с.31).
Відповідно до Додатку № 3 до Договору факторингу № 29-11-102 від 29.11.2021 (Реєстру боржників) та витягу з цього додатку ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 3284780 від 01.07.2021 (а.с.32-33, 34).
За змістом умов договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором права вимоги первісного кредитора до боржників (пункт 2.1.Договору) (а.с.35-45).
Обставина передання реєстру божників за договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги підтверджується відповідним актами прийому-передачі реєстру боржників за Договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с. 47).
Відповідно до Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги та витягу з цього реєстру ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 3284780 від 01.07.2021 (а.с.48-50).

Зміст спірних правовідносин.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( ОСОБА_1 ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (ТОВ «Мілоан», право вимоги від якого перейшло до Нового кредитора ТОВ «Вердикт Капітал», від якого, у подальшому, перейшло до Нового кредитора ТОВ «Коллект Центр») за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Норми права, які застосував суд.
За змістом норми статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини 1, 2 статті 639 ЦК України).
Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Закон України «Про електронну комерцію» (далі - Закон №675-VIII) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції
Відповідно до приписів частин 3-5 статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Згідно з вимогами частин 6-7 статті 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина 12 статті 11 Закону №675-VIII).
Відповідно до приписів статті 12 Закону №675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Закон України «Про споживче кредитування» (далі - Закон № 1734-VIII), який прийнятий 15.11.2016 та набрав чинності 10.06.2017, визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
Так, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (пункт 4 частини 1 статті 1 Закону № 1734-VIII).
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (абзац 2 частини 2 статті 8 Закону № 1734-VIII).
Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини 1 та 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»).
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»).
Також, судом враховано норми статей 11, 203, 205, 207, 598, 599, 611, 626, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, які визначають підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, форм правочину та способи волевиявлення, вимоги до письмової форми правочину, підстави припинення зобов`язання та припинення зобов`язання виконанням, правові наслідки порушення зобов`язання, поняття та види договору, обов`язок позичальника повернути позику, кредитний договір та проценти за кредитним договором.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.
Надавши оцінку аргументам сторони позивача, суд зауважує, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Водночас, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Аналіз матеріалів справи, зокрема Договору про споживчий кредит №3284780 від 01.07.2021 (далі - Кредитний договір), дозволяє дійти висновку, що ОСОБА_1 , як позичальник за цим договором, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного Кредитодавця ТОВ «Мілоан», надавши йому персональні дані, а саме: ПІБ, РНОКПП, дані паспорта, місце проживання, e-mail, номер телефону, необхідні для укладення договору та формування одноразового ідентифікатора з метою підписання Кредитного договору.
Також, суд зауважує, що Кредитний договір включає всі істотні умови, які передбачені для цього виду договорів.
Суд зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір не був би укладений.
Оскільки Кредитний договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора, який наданий йому кредитодавцем саме з цією метою, тому суд доходить переконання, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину - Кредитного договору.
Факт перерахування коштів ОСОБА_1 підтверджується квитанцією LIQPAY, згідно з якою ТОВ «Мілоан» здійснило успішний переказ грошових коштів у сумі6 500,00 грн на картку № НОМЕР_2 , яку ОСОБА_1 зазначив саме з цією метою. 
Окрім іншого, суд звертає увагу на те, що перерахування коштів узгоджується з вищенаведеними встановленими обставинам справи, зокрема з тим, що кошти перераховані в день (дату) укладення відповідного Кредитного договору і розмір перерахованих коштів відповідає сумі коштів, зазначеній у цьому Кредитному договорі.
Таким чином, суд доходить обґрунтованого висновку, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 у передбаченому законом порядку був укладений Кредитний договір, а позичальник, після отримання кредитних коштів у обумовленому розмірі, зобов`язання, що виникли з цього правочину, належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем як новим кредитором.
Підстав вважати, що сума заборгованості в частині тіла кредиту та нарахованих процентів станом 12.10.2021 суперечить умовам Кредитного договору і розрахована неправильно, судом не встановлено.
При цьому суд також враховує, що зі змісту поданого представником відповідача відзиву вбачається, що заперечення сторони відповідача фактично зводяться до оспорювання правомірності нарахування процентів після спливу первісного строку кредитування, а також заявленої до стягнення комісії, тоді як обставини укладення Кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та наявність заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 811,00 грн і процентів у межах первісного строку кредитування у сумі 1 716,00 грн стороною відповідача по суті не заперечувались.
Аргументи сторони відповідача про необґрунтованість нарахування процентів після спливу первісного строку кредитування у 30 днів, тобто з 01.08.2021 по 12.10.2021, суд відхиляє як необґрунтовані з таких мотивів.
Аналіз умов Кредитного договору свідчить, що сторони погодили не лише первісний строк кредитування тривалістю 30 днів, а й можливість його подальшого продовження шляхом пролонгації на пільгових або стандартних (базових) умовах. Така можливість прямо передбачена пунктами 2.3, 2.3.1, 2.3.1.1, 2.3.1.2 Договору, які є складовою погоджених сторонами умов кредитування.
Умови Договору щодо пролонгації строку кредитування викладені чітко, зрозуміло та однозначно, передбачають порядок, умови та правові наслідки продовження строку кредитування, а також прямо визначають дії позичальника, з якими сторони пов`язали настання відповідних правових наслідків. Такі умови є складовою погодженого сторонами Кредитного договору, підписаного відповідачем у встановленому законом порядку, не суперечать вимогам закону та є проявом свободи договору, передбаченої цивільним законодавством. При цьому пунктом 2.3.2 Договору сторони прямо погодили, що розділ 2.3 Договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної обставини відповідно до статті 212 ЦК України. Тому доводи сторони відповідача про те, що будь-яка зміна строку кредитування могла відбуватися виключно шляхом укладення окремої додаткової угоди, не узгоджуються зі змістом самого Кредитного договору, яким сторони заздалегідь погодили механізм пролонгації та умови його застосування.
З розрахунку заборгованості вбачається, що після спливу первісного строку кредитування відповідач здійснював часткові платежі, зокрема 01.08.2021, 10.08.2021 та 06.09.2021, у зв`язку з чим кредитодавцем застосовувався передбачений Договором механізм пролонгації строку кредитування. При цьому нарахування процентів у цей період здійснювалося саме з посиланням на відповідні умови Договору: спочатку за пунктами 1.5.2, 2.3.1.1 Договору, а надалі - за пунктами 1.6, 2.3.1.2 Договору.
Отже, твердження відповідача про те, що після 01.08.2021 між сторонами не існувало погоджених умов для подальшого нарахування процентів, спростовується змістом самого Кредитного договору та розрахунком заборгованості, який відображає застосування передбачених договором механізмів пролонгації.
За таких обставин суд не вбачає підстав вважати необґрунтованим нарахування процентів за період з 01.08.2021 по 12.10.2021, а доводи сторони відповідача в цій частині є такими, що не спростовують умов Кредитного договору та встановлених судом обставин.
Водночас, суд відхиляє аргументи сторони позивача щодо обґрунтованості нарахування процентів, починаючи з 29.11.2021 у сумі 25 277,85 грн, з огляду на їх невідповідність умовам Кредитного договору, виходячи з такого.
Аналіз наданого позивачем розрахунку заборгованості свідчить, що після завершення первісного строку кредитування та здійснення відповідачем часткових платежів кредитодавцем застосовувався механізм пролонгації строку кредитування, передбачений пунктами 2.3, 2.3.1, 2.3.1.1 та 2.3.1.2 Кредитного договору.
При цьому з розрахунку заборгованості вбачається, що починаючи з 10.09.2021 нарахування процентів здійснювалося із посиланням саме на пункт 2.3.1.2 Договору, тобто в межах пролонгації строку кредитування на стандартних (базових) умовах.
Водночас пункт 2.3.1.2 Договору прямо передбачає, що загальний період такої пролонгації не може перевищувати 60 днів. Зі змісту наданого позивачем розрахунку вбачається, що період з 10.09.2021 по 29.11.2021 становить 80 календарних днів, тобто перевищує максимальний строк пролонгації на стандартних (базових) умовах, погоджений сторонами у Кредитному договорі.
Суд звертає увагу, що умовами пункту 2.3.1.1 Договору передбачено можливість подальшого продовження строку кредитування на пільгових умовах за умови вчинення позичальником передбачених договором дій, зокрема сплати комісії за управління та обслуговування кредиту та певної частки заборгованості по кредиту.
Однак наданий позивачем розрахунок заборгованості за період з 29.11.2021 по 10.01.2023 не містить жодних відомостей про здійснення відповідачем будь-яких платежів у цей період, оскільки графа щодо погашення заборгованості містить нульові показники. Відтак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що після спливу 60-денного строку пролонгації на стандартних умовах відповідачем були вчинені дії, необхідні для нової пролонгації строку кредитування відповідно до умов Договору.
Окрім цього, суд звертає увагу, що матеріали справи містять окремий розрахунок заборгованості станом на 12.10.2021, у якому визначено конкретний розмір заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією. Водночас наступний наданий позивачем розрахунок фактично розпочинається лише з 29.11.2021, тобто без відображення порядку, підстав та механізму нарахування процентів у період з 13.10.2021 по 28.11.2021. Жодного окремого розрахунку, який би дозволяв встановити арифметику та правові підстави нарахування процентів за цей період, позивачем суду не надано.
За таких обставин суд оцінює вимоги позивача виключно в межах наданого ним розрахунку та поданих доказів і не може підміняти сторону позивача у визначенні періодів, підстав та арифметики нарахування процентів, які належним чином не обґрунтовані та документально не підтверджені. Відтак суд виходить із належним чином підтвердженого розміру заборгованості станом на 12.10.2021.
Таким чином, суд доходить висновку, що після спливу передбаченого пунктом 2.3.1.2 Договору максимального 60-денного строку пролонгації у кредитодавця були відсутні передбачені Кредитним договором підстави для подальшого нарахування процентів, а нарахування процентів починаючи з 29.11.2021 не відповідає умовам Кредитного договору та є необґрунтованим.
Такий висновок узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення процентів підлягають задоволенню лише у межах заборгованості, належним чином підтвердженої розрахунком станом на 12.10.2021.
Також, суд вважає такою, що не підлягає задоволенню вимогу позивача про стягнення комісії з таких мотивів. 
Так, надання грошових коштів за укладеним Кредитним договором та Додатковими договорами відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь банку (фінансової установи) винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.
Аналіз умов Кредитного договору, зокрема пунктів 1.1, 1.4, 1.5.1, 2.2.1, 2.3.1.1, 2.4.1, 2.4.2 Договору, які передбачають сплату комісії за надання кредиту, дозволяє дійти висновку, що визначена договором «комісія за надання кредиту» фактично встановлена саме за надання кредиту (видачу грошових коштів), тобто за виконання кредитодавцем свого обов`язку, а не за надання окремої, самостійної послуги позичальнику.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що умови Кредитного договору щодо сплати комісії за надання кредиту фактично передбачають оплату дій кредитодавця, які є складовою виконання ним власних обов`язків за кредитним договором, а не оплату окремих самостійних послуг, замовлених позичальником.
Такі умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін на шкоду споживачу, суперечать принципу добросовісності та відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними, тобто такими, що не створюють юридичних наслідків для сторін.
Щодо аргументів представника відповідача про відсутність належних доказів переходу права вимоги за Кредитним договором №3284780 від 01.07.2021 до ТОВ «Коллект Центр», суд вважає їх необґрунтованими, оскільки матеріали справи містять договори факторингу (відступлення права вимоги), акти приймання-передавання реєстрів боржників, а також витяги з відповідних реєстрів, у яких прямо зазначено відповідача ОСОБА_1 та кредитний договір №3284780 від 01.07.2021. Наведене у сукупності підтверджує факт належного переходу права вимоги спочатку від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт Капітал», а в подальшому - до ТОВ «Коллект Центр».
Щодо аргументів представника відповідача про неповідомлення боржника щодо заміни кредитора у зобов`язанні, суд зауважує, що така обставина сама по собі не спростовує факту переходу права вимоги до нового кредитора та не припиняє обов`язку боржника виконати зобов`язання. При цьому доказів того, що внаслідок неповідомлення про відступлення права вимоги відповідач здійснив виконання первісному кредитору або зазнав будь-яких негативних наслідків, матеріали справи не містять.
Враховуючи викладене у сукупності, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором у сумі 21 364,64 грн.

Розподіл між сторонами судових витрат.
Судовий збір.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає покладенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 373,50 грн (21 364,64 х 100% : 47 097,49 = 45,36%; 3 028,00 : 100% х 45,36% = 1 373,50).
Витрат на професійну правничу допомогу.
Витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн, які сторона позивача просить стягнути з відповідача, підтверджуються доданими до позовної заяви доказами, а саме: Договором № 02-09/2024-8 про надання правової допомоги від 02.09.2024, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та ФОП ОСОБА_2 , яким встановлено, що вартість послуг Виконавця визначається на підставі тарифів Виконавця і зазначається Сторонами в Акті про надання юридичної допомоги (а.с.56-57), Тарифами на послуги ФОП ОСОБА_2 , який містить види послуг та їх вартість (а.с.59), платіжною інструкцією кредитного переказу коштів від 15.12.2025, яка містить розпорядження платника щодо переказу визначеної суми коштів отримувачу за надання правової допомоги за Договором № 02-09/2024-8 про надання правової допомоги від 02.09.2024 (а.с.60), заявкою на надання юридичної допомоги № 31 від 03.11.2025, якою сторонами узгоджено вартість наданих послуг у сумі 16 000,00 грн (а.с.72), витягом з акту № 15 від 28.11.2025 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 на цю ж суму грошових коштів (а.с.62).
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу є безпідставно завищеною та нав`язливими з метою стягнення більшої суми з відповідача.
При вирішенні питання розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу судом взято до уваги норми статей 133, 137, 141 ЦПК України, якими передбачено види судових витрат, витрати на професійну правничу допомогу та розподіл судових витрат між сторонами.
Окрім цього, суд враховує правові висновки, зроблені Верховним Судом з цього питання. Зокрема:
у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
У додатковій постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі від 18 лютого 2022 року у справі №925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Також, суд зважає на положення пункту пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України, згідно з якими загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Оцінивши аргументи сторони позивача, суд зазначає, що сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн, з огляду на: зміст та обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), не складність справи, усталеність судової практики при розгляді справ цієї категорії, ціну позову, - не відповідає критеріям розумності та співмірності і є надмірною. 
Так, зі змісту наданих позивачем документів вбачається, що до складу витрат на професійну правничу допомогу включено, зокрема, усну консультацію тривалістю 2 години вартістю 4 000,00 грн, а також підготовку позовної заяви тривалістю 4 години вартістю 12 000,00 грн.
Водночас суд враховує, що дана справа не є складною ані з фактичної, ані з правової точки зору, стосується стягнення заборгованості за типовим договором споживчого кредиту, а правова позиція позивача ґрунтується на стандартних та усталених для цієї категорії спорів аргументах. Подана позовна заява за своїм змістом є типовою, містить переважно виклад стандартних умов кредитування, відтворення положень законодавства та долучених документів, а тому не потребувала значного обсягу юридичної та аналітичної роботи.
Окрім цього, суд враховує, що заявлена тривалість та вартість окремих послуг є очевидно неспівмірними із характером виконаної роботи, зокрема усної консультації тривалістю 2 години у справі незначної складності та підготовки типової позовної заяви вартістю 12 000,00 грн.
При цьому матеріали справи не містять доказів особливої складності спору, значного обсягу підготовлених процесуальних документів, необхідності аналізу великого масиву доказів чи судової практики, участі представника позивача у судових засіданнях або вчинення інших процесуальних дій, які б об`єктивно обґрунтовували заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу.
За наведених обставин, суд вважає обґрунтованими витратами на професійну правничу допомогу у цій справі суму у розмірі 5 000,00 грн, яка відповідно до вимог статті 141 ЦПК України підлягає покладенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 268 грн (5 000,00 : 100% х 45,36% = 2 268).
На підставі статей 11, 526, 598, 599, 610, 611, 626, 628, 638, 639, 1049, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місцезнаходження: м.Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, ідентифікаційний код юридичної особи 44276926) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 3284780 від 01.07.2021 у сумі 21 364 (двадцять одна тисяча триста шістдесят чотири) грн 64 коп, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у сумі 5 811,00 грн та заборгованості по процентам у сумі 15 553,64 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір у сумі 1 373,50 грн, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 268,00 грн, а всього 3 641 (три тисячі шістсот сорок одна) грн 50 коп.
У решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення - 21 травня 2026 року. 

Головуючий суддя А.І. Павлів