ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2026	м. Дніпро	Справа № 904/1414/26	

Господарський суд Дніпропетровської області
у складі судді Дупляка С.А.,
без повідомлення (виклику) учасників справи,
дослідивши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи №904/1414/26
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" 
до Приватного акціонерного товариства "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" 
про стягнення грошових коштів, 
в с т а н о в и в:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 19.03.2026 за вих. №НЮс-01/54 до Приватного акціонерного товариства "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" (далі - відповідач) про стягнення 574,60 грн трьох процентів річних та 2.323,86 грн інфляційних втрат.
Позивач просить розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження, судові витрати стягнути з відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/1414/26 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2026.
Ухвалою від 23.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (в порядку письмового провадження).
Через систему «Електронний суд» від відповідача 07.04.2026 надійшов відзив, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Через систему «Електронний суд» від позивача 15.04.2026 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просить суд поновити строк для подачі відповіді на відзив та прийняти відповідь на відзив до розгляду.
Ухвалою від 23.04.2026 у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку для подачі відповіді на відзив на позовну заяву відмовлено, позивачу продовжено строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву до 15.04.2026 включно, відповідь на відзив прийнято до розгляду.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.
Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Стислий виклад позиції позивача

Між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №45-00190905/2020-0001 від 30.06.2020.  Предметом договору про надання послуг з організації перевезень є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги. 
У квітні 2024 року позивач надавав відповідачу послуги з перевезення власних порожніх вагонів, які відповідач мав сплатити на умовах договору. У процесі перевезення були нараховані плата за користування вагонами в сумі 13.409,64 грн (з ПДВ). Відповідач нараховані суми не визнав і сплачувати відмовився. У зв`язку з цим позивач звернувся до господарського суду для стягнення спірних сум у судовому порядку. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2024 у справі №904/3346/24 позовні вимоги були задоволені, стягнуто з відповідача на користь позивача плату за користування вагонами у розмірі 13.409,64 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3.028,00 грн. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.09.2025 у справі №904/3346/24 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2024 у справі №904/3346/24 залишено без змін.
Після набрання судовим рішенням законної сили відповідач у добровільному порядку платіжною інструкцією №4500020498 від 15.09.2025 сплатив борг у загальному розмірі 13.409,64 грн.
Разом з тим на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідно до п. 2.1.7 договору через два робочі дні після складення цих документів і пред`явлення на підпис, грошове зобов`язання відповідача є простроченим, і з цього дня починається облік часу прострочення, який для кожного розрахункового документа визначається окремо. Закінчується період прострочення напередодні дня сплати коштів за рішенням суду, тобто 14.09.2025. Заборгованість з плати за користування вагонами у загальному розмірі 13.409,64 грн (з ПДВ) виникла у першій половині квітня 2024 року, була сплачена у першій половині вересня 2025 року, відповідно інфляційні зміни на суму заборгованості мають бути розраховані за період з квітня 2024 року по серпень 2025 року включно.
Таким чином позивач до стягнення з відповідача нарахував 2.323,86 грн інфляційних втрат та 574,60 грн 3 (трьох) процентів річних.

Стислий виклад позиції відповідача
На думку відповідача, відсутні підстави для застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України у вигляді стягнення з відповідача боргу, що виник у зв`язку з неналежним виконанням умов договору перевезень, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми відсутні.

Доводи позивача щодо відзиву відповідача на позовну заяву

Позивач наголошує, що оплата за надані позивачем послуги має бути здійснена негайно в день підписання (оформлення) відомості плати за користування вагонами, накопичувальної картки. При цьому, відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню з дня, наступного за днем оформлення відомості плати за користування вагонами, накопичувальної картки.
Водночас підписання вантажовласником відомостей плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальних карток із запереченнями, зауваженнями чи застереженням, позбавляє залізницю права списувати спірні суми із попередньої оплати.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У даному випадку до предмета доказування входять обставини: правомірності нарахування позивачем відповідачу трьох процентів річних та інфляційних втрат. 
У серпні 2024 позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про стягнення плати за користування вагонами в сумі 13.409,64 грн.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2024 у справі №904/3346/24, залишеним без змін постановою апеляційного суду від 03.09.2025 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача плату за користування вагонами у сумі 13.409,64 грн та судовий збір у сумі 3.028,00 грн. У межах зазначеної справи судами встановлено факт затримки вагонів з вини відповідача, правомірність нарахування плати за користування вагонами, а також безпідставність заперечень відповідача, внесених до відповідних відомостей та накопичувальних карток.
15.09.2025 відповідачем було здійснено оплату зазначеної суми на користь позивача, що підтверджується платіжною інструкцією.
Викладене не заперечується сторонами.
Позивач зазначає, що відповідач, не маючи належних підстав, підписав відомості плати за користування вагонами та накопичувальні картки із запереченнями, чим унеможливив списання перевізником належних йому коштів у передбачений договором строк не пізніше двох робочих днів з моменту надання послуг. Такі дії відповідача призвели до фактичного порушення строків виконання грошового зобов`язання, оскільки отримання перевізником оплати було поставлено у залежність від належного виконання відповідачем обов`язку щодо підписання первинних документів.
Вказані неправомірні дії відповідача призвели до порушення з його боку строку виконання грошового зобов`язання за договором.
У зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання, яке встановлене рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2024 у справі №904/3346/24, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 3 (трьох) процентів річних у розмірі 574,60 грн та інфляційних втрат у розмірі 2.323,86 грн за загальний період з 10.04.2024 до 14.09.2025.
Несплата відповідачем річних та інфляційних втрат у добровільному порядку стала підставою для звернення позивача з позовом у даній справі.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Предметом позову позивач визначив 574,60 грн трьох процентів річних та 2.323,86 грн інфляційних втрат.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Статтею 908 ЦК України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно із ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту та відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами (статутами) та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 525, 526, 530 ЦК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст. 75 ГПК України, за якою обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до п. 4 Правил користування вагонами і контейнерами відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.
У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями.
Згідно з п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).
Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.
Беручи до уваги факти, встановлені у справі №904/3346/24, рішення, яке набрало законної сили, відповідач підписав вищевказані відомості плати за користування вагонами та накопичувальні картки із запереченнями.
Вказане унеможливило списання залізницею плати за користування вагонами за відомостям плати за користування вагонами. При цьому, з огляду на умови п. 2.1.7 договору обов`язок підписати означені накопичувальні картки та відомості плати у відповідача виник після двох робочих днів від дня надання послуг, що підтверджується одним із документів передбачених п. 1.4 Договору.
Оплата послуг перевізника здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати на підставі підписаних без заперечень накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами. Тобто отримання залізницею коштів поставлене в залежність від виконання відповідачем певних дій, зокрема, підписання накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами без заперечень. При цьому, в силу п. 1.4 договору надання послуг може підтверджуватись, зокрема, накопичувальною карткою та відомістю плати за користування вагонами, які з боку відповідача повинні підписуватись не пізніше двох робочих днів від дня їх складення.
Звідси, ненадання відповідачем згоди на списання його коштів унеможливлює отримання залізницею належних їй платежів у строк, визначений договором, а саме не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг (складення накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами). Відповідно, прострочення платежів починається після двох робочих днів від дня складення накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами.
Отже у відповідача виник обов`язок внести плату за користування вагонами з моменту надання таких послуг та фіксації їх надання у відповідних документах (відомостях плати, накопичувальних картках).
Оскільки оплата за надані залізницею послуги здійснюється негайно в день підписання (оформлення) накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами, відомості плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню з дня, наступного за днем оформлення накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами, відомості плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу.
За порушення строків внесення плати за користування вагонами позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 (три) проценти річних та інфляційні втрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3 (трьох) процентів річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Припис ч. 2 ст. 625 ЦК України застосовується судом за наявності порушення боржником будь-якого грошового зобов`язання. Грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Отже, обов`язок зі сплати 3 (трьох) процентів річних та інфляційних втрат виникає безпосередньо з ЦК України.

Згідно з п. 5.1 Роз`яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 №04-5/225 господарським судам України "Про внесення змін та доповнень до роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", господарським судам слід враховувати, що якщо платник підписує відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки тощо із запереченнями, зауваженнями чи застереженням, залізниця не має права списувати спірні суми із попередньої оплати; в такому разі спір має врегульовуватись платником безпосередньо зі станціями, які нарахували платежі, і ТехПД, що провадить розрахунки. У разі недосягнення домовленості стягнення коштів вирішується в претензійно-позовному порядку за позовом залізниці.
Отже оплата послуг перевізника здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати на підставі підписаних без заперечень накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами. Тобто отримання залізницею коштів поставлене в залежність від виконання відповідачем певних дій, зокрема, підписання ним накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами без заперечень.
Враховуючи встановлений законодавством порядок оплати спірних послуг у вигляді автоматичного списання з рахунку відповідача, оплата за надані позивачем послуги має бути здійснена негайно в день підписання (оформлення) відомості плати за користування вагонами, накопичувальної картки. При цьому, відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню з дня, наступного за днем оформлення відомості плати за користування вагонами, накопичувальної картки.
А тому ненадання відповідачем згоди на списання його коштів унеможливлює отримання залізницею належних їй платежів у строк, визначений договором, а саме не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг (складення накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами). Відповідно, прострочення платежів починається після двох робочих днів від дня складення накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами.
Аналогічну правову позицію містять постанови Центрального апеляційного господарського суду від 07.05.2026 у справі №904/6088/25, від 16.12.2024 у справі №904/2745/24, від 11.03.2025 у справі №904/2453/24, від 25.03.2025 у справі №904/2746/24, від 29.04.2025 у справі №904/2452/24, від 21.05.2025 у справі №904/2917/24, від 16.09.2025 у справі №904/1367/25.

Факт порушення відповідачем зобов`язання за договором встановлено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2024 у справі №904/3346/24, залишеним без змін постановою апеляційного суду від 03.09.2025, яким підтверджено правомірність та обґрунтованість нарахування спірної плати за користування вагонами та встановлено порушення відповідача у вигляді несплати належних залізниці платежів. Оскільки рішення суду не породжує зобов`язання грошового характеру, захист порушеного права позивача жодним чином не залежить від дати винесення рішення суду та набрання ним законної сили, а права та обов`язки позивача та відповідача виникають з умов укладеного між сторонами договору.
Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували поданню такого позову.
Вказане узгоджується з постановами Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц та від 24.04.2024 у справі №657/1024/16-ц.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Позивач довів обставини наявності спірної заборгованості у повному обсязі.
Водночас, належних доказів на підтвердження своїх доводів, викладених у заявах по суті, відповідач суду не надав.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й відрізних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Суд також зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Беручи до уваги наведене, всі інші аргументи учасників справи суд з урахуванням п. 5 ч. 4 ст. 238 ГПК України відхиляє як такі, що не стосуються предмета спору, є явно необґрунтованими та неприйнятними з огляду на законодавство та усталену судову практику.
У справі, що розглядається, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги із зазначених позивачем підстав підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд 

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" (50102, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, вул.Рудна, будинок 47; ідентифікаційний код 00190905) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (49602, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 108; Код ЄДРПОУ ВП:40081237) 574,60 грн (п`ятсот сімдесят чотири грн 60 к.) трьох процентів річних, 2.323,86 грн (дві тисячі триста двадцять три грн 86 к.) інфляційних втрат, 2.662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн 40 к.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Дупляк