ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" травня 2026 р. Справа№ 925/621/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Мальченко А.О.
суддів: Михальської Ю.Б. 
Тищенко А.І. 

при секретарі судового засідання Линник А.М.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Лисак Світлани Василівни
на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.12.2025
у справі № 925/621/25 (суддя Н.М. Спаських)
за позовом Фізичної особи - підприємця Лисак Світлани Василівни
до Черкаської міської ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління інспектування Черкаської міської ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фізична особа Лисак Олег Олександрович
про стягнення 902 721,59 грн, 
за участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання, -
ВСТАНОВИВ:
У червні 2025 року Фізична особа-підприємець Лисак Світлана Василівна (далі також - Підприємець) звернулась до Черкаської міської ради (далі також - Рада) про відшкодування шкоди (збитків) у розмірі 902 721,59 грн, завданих внаслідок демонтажу належної Підприємцю на праві власності тимчасової споруди-павільйону (в якій знаходилося майно) по вул. Гагаріна-Небесної Сотні у м. Черкаси, за рішенням Виконкому Черкаської міської ради №1388 від 26.11.2019 (протиправність якого встановлена судовим рішенням).
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 09.07.2025 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: на стороні відповідача - Управління інспектування Черкаської міської ради (далі також Управління інспектування), на стороні позивача - фізичну особу Лисака Олега Олександровича (далі також - ФОП Лисак О.О.).
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 11.12.2025 у справі №925/621/25 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Рішення суду першої інстанції мотивовано нормами статей 15, 22, 321, 1166, 1173-1175 ЦК України та встановленими судом обставинами недоведення Підприємцем складу цивільного правопорушення та понесення нею збитків у сумі, визначеній нею у позовній заяві. Зокрема, суд першої інстанції виходив з того, що доказами у справі не підтверджується вчинення саме Радою (її працівниками) протиправних дій, які призвели до втрати Підприємцем спірного майна. Також, за матеріалами справи неможливо точно встановити, яким способом це сталося. Доведена рішеннями судів протиправність дій Ради щодо демонтажу кіску не знаходиться у прямому причинному зв`язку із доведеністю вчинення таких же протиправних дій і стосовно спірного майна, яке ніби-то перебувало у кіоску. Наявність всього спірного майна у кіоску станом на час проведення демонтажу зібраними доказами, в т.ч відео-доказами у справі, не доводиться.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Фізична особа - підприємець Лисак Світлана Василівна звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Висновки суду про недоведення Підприємцем завдання їй майнової шкоди діями Ради та недоведення факту знаходження у павільйоні товару, який було знищено внаслідок демонтажу павільйону суперечать доказам, що наявні у матеріалах справи, зокрема, протоколу огляду місця події від 20.12.2019, акту матеріальних цінностей від 20.12.2019 (а.с. 56-57 том 1), Інвентаризаційному опису № 58 від 20.12.21019 (а.с. 58 том 1) та акту проведення демонтажу тимчасової споруди від 20-21.12.2019.
Судом безпідставно не враховано, що під час розгляду спору результати огляду електронних доказів (відеофайлу), приєднаних до матеріалів справи Господарського суду Черкаської області №925/1125/22, зафіксовані у рішенні суду від 23.02.2023.
Апелянт переконаний, що матеріалами справи №925/621/25 доведено як факт завдання шкоди, збитків фізичній особі-підприємцю Лисак Світлані Василівні протиправними діями Черкаської міської ради, так і причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою Черкаської міської ради та завданими збитками (завдання шкоди через втрату майна).
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2026 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Лисак Світлани Василівни передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи- підприємця Лисак Світлани Василівни на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.12.2025 у справі №925/621/25 та призначено її розгляд на 19.02.2026. Черкаській міській раді встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 04.02.2026. Ухвалою суду витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/621/25.
04.02.2026 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Управління інспектування Черкаської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Управління інспектування просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду, - без змін. Вважає, що судом першої інстанції законно та обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог, оскільки Підприємець не довів, якими неправомірними діями чи бездіяльністю Черкаська міська рада завдала матеріальної шкоди фізичній особі-підприємцю Лисак Світлані Василівни та не зміг підтвердити наявності матеріальної шкоди та, як наслідок, і причинно-наслідкового зв`язку. Таким чином, жодним доказом не підтверджено факту вилучення, знищення Черкаською міською радою та її працівниками майна, що належало ФОП Лисак С.В.
04.02.2026 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Черкаської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Рада просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду, - без змін. Звертає увагу суду на те, що Рада, як представницький орган місцевого самоврядування не брала участі у роботі робочої групи, не здійснювала безпосередніх дій з демонтажу, не приймала рішень щодо рухомого майна позивача та не здійснювала його вилучення, утримання чи зберігання. Відповідно до статей 10 та 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міська рада здійснює свої повноваження у формі прийняття нормативних і індивідуальних актів та не може нести відповідальність за дії виконавців, якщо такі дії не становлять реалізацію повноважень саме ради, як органу.
Апелянт, посилаючись на протиправність демонтажу тимчасової споруди, фактично намагається покласти на Черкаську міську раду відповідальність за втрату рухомого майна, однак не доводить, у чому саме полягали неправомірні дії або бездіяльність Ради, які безпосередньо спричинили заявлену шкоду. Матеріалами справи підтверджується, що факт проведення демонтажу належним чином зафіксований Актом проведення демонтажу від 21.12.2019, у якому детально описано перебіг демонтажних робіт, перелік демонтованих елементів тимчасової споруди та факт передачі споруди на зберігання. У цьому ж Акті прямо зазначено, що все цінне майно зі споруди було забране власницею тимчасової споруди та її працівниками. Матеріали фотофіксації, досліджені судом першої інстанції, підтверджують відсутність будь-якого рухомого майна у тимчасовій споруді станом на момент завершення демонтажу 21.12.2019. Посилання апелянта на складені ним акти інвентаризації та показання свідків обґрунтовано оцінені судом як неналежні та недостатні докази, оскільки з їх змісту не вбачається ані факту перебування усього заявленого майна у споруді на момент демонтажу, ані обставин його втрати, знищення чи вилучення саме відповідачем. За таких обставин відсутні докази реального зменшення або знищення майнових благ позивача внаслідок дій Черкаської міської ради, що виключає наявність матеріальної шкоди у розумінні статті 22 Цивільного кодексу України.
04.03.2026 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи копії розрахункової квитанції серії АААА № 000343 від 18.12.2018. 
Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2026, від 05.03.2026, від 09.04.2026 у розгляді апеляційної скарги оголошувалась перерва до 07.05.2026.
У судовому засіданні позивач та її представник просили подану апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти у справі нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Повноважні представники Ради та Управління інспектування просили у задоволенні апеляційної відмовити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У судовому засіданні 07.05.2026 судом апеляційної інстанції досліджено письмові матеріали справи та завершено стадію судових дебатів.
У цьому ж судовому засіданні колегією суддів, відповідно до ч. 2 ст. 219 ГПК України, відкладено проголошення судового рішення до 14.05.2026.
В силу приписів ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Обговоривши доводи апеляційної скарги Підприємства, відзивів на апеляційну скаргу, додаткових пояснень, заперечень, дослідивши докази наявні у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, враховуючи таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Лисак Світлана Василівна є суб`єктом господарської діяльності, як фізична особа-підприємець (ФОП), зареєстрована в установленому порядку із внесенням реєстраційних даних в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ЄДРПОУ), що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (ФОП) серія В01 № 161244 від 30.09.1997 (а.с. 55, том 1). 
Позивач, свою підприємницьку діяльність здійснює, у т.ч. у тимчасовій споруді -павільйоні в м. Черкаси по вул. Гагаріна (нова назва вулиці Володимира Великого), біля спуску з вул. Леніна (нова назва - вулиця Небесної Сотні). Цей павільйон встановлено позивачкою у 2013 році з метою використання у підприємницькій діяльності. Його площа 15 кв. м. і він належить Лисак Світлані Василівні на праві власності.
Вказана тимчасова споруда-торгівельний павільйон, був встановлений за адресою: по вул. Гагаріна біля спуску по вул. Леніна у м. Черкаси, на підставі паспорту прив`язки №171, виданого Департаментом архітектури та містобудування Черкаської міської ради.
01.07.2019 позивач Лисак Світлана Василівна, як орендодавець, та Лисак Олег Олександрович, як орендар (третя особа у справі), уклали Договір оренди вказаного торговельного павільйону (а.с. 74-75, том 1), за умовами якого орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове користування половину торгівельного павільйону ( п. 1.1. договору оренди). Загальна площа павільйону, що орендується складає 15 кв.м., із якого в оренду здається 7,5 кв.м. (п. 1.3. договору оренди). 
В оренду також здається наступне майно, яке знаходиться в Павільйоні, що орендується: електролічильник, електрообігрівач і холодильник (п. 1.6. договору оренди). 
Підприємець вказаний торговельний павільйон використовував не лише як місце здійснення торгівлі напоями, тютюновими виробами, замороженими напівфабрикатами, кавою, чаєм, морозивом та іншими супутніми товарами, та одночасно як павільйон-склад цього товару для його зберігання.
Рішеннями виконавчого комітету відповідача від 05.11.2019 № 1220 та від 17.10.2017 № 1068 затверджено склад Робочої групи з впорядкування території м. Черкаси, підготовки та проведення демонтажу тимчасових споруд і рекламних засобів.
26.11.2019 Виконавчий комітет Черкаської міської ради прийняв рішення №1388 «Про демонтаж тимчасової споруди по вул. Гагаріна, біля спуску вул. Леніна (Небесної Сотні)», у якому вирішив: 1. Робочій групі з впорядкування території м. Черкаси, підготовки та проведення демонтажу тимчасових споруд і рекламних засобів (Коломієць С.А.): 1.1 до 31.12.2019 із залученням підрядної організації організувати та провести демонтаж тимчасової споруди по вул. Гагаріна, біля спуску вул. Небесної Сотні м. Черкаси, власник ФОП Лисак Світлана Василівна; 1.2 передати демонтовану тимчасову споруду на відповідальне зберігання підрядній організації; 1.3 звернутися до правоохоронних органів для організації забезпечення громадського порядку під час проведення робіт з демонтажу.
20-21.12.2019 на виконання рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №1388 «Про демонтаж тимчасової споруди по вул. Гагаріна, біля спуску вул. Леніна (Небесної Сотні)» робочою групою з впорядкування території м. Черкаси, підготовки та проведення демонтажу тимчасових споруд і рекламних засобів за участю представника ПП «БУД-СЕРВІС ПЛЮС» проведено демонтаж тимчасової споруди за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, біля спуску вул. Небесної Сотні (колишня вул. Леніна), про що складено акт. Тимчасову споруду, її демонтовані частини (15 обшивочних елементів, двері, металеву решітку) опечатано та передано на зберігання ПП «СК Креатив». Місце зберігання демонтованої тимчасової споруди: м. Черкаси, вул. Першотравнева, 69.
16.06.2020 Черкаський окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі №580/3667/19, яким позов Лисак Світлани Василівни задовольнив частково, визнав протиправним та скасував повідомлення Управління планування та архітектури Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про прийняття рішення про анулювання паспорту прив`язки тимчасової споруди від 11.11.2019, визнав протиправною та скасував відмову в продовженні фізичній особі-підприємцю Лисак Світлані Василівні паспорта прив`язки тимчасової споруди № 171, що була розташована по вул. Гагаріна, біля спуску вул. Леніна (Небесної Сотні), визнав протиправним та скасував рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.11.2019 № 1389 «Про демонтаж тимчасової споруди біля житлових будинків №411 та №409 по бул. Шевченка», визнав протиправним та скасував рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.11.2019 № 1388 «Про демонтаж тимчасової споруди по вул. Гагаріна біля спуску Небесної Сотні». У задоволенні інших позовних вимог відмовив.
02.12.2020 Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалив постанову, якою апеляційну скаргу Виконавчого комітету Черкаської міської ради залишив без задоволення, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.06.2020 у справі №580/3667/19 залишив без змін.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/3667/19 встановлено протиправність повідомлення Управління планування та архітектури Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про прийняття рішення про анулювання паспорту прив`язки тимчасової споруди від 11.11.2019, встановлено протиправність відмови у продовженні позивачу паспорта прив`язки тимчасової споруди №171, що була розташована по вул. Гагаріна, біля спуску вул. Леніна (Небесної Сотні), встановлено протиправність рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.11.2019 № 1388 «Про демонтаж тимчасової споруди по вул. Гагаріна біля спуску Небесної Сотні».
Під час розгляду спору у справі №580/3667/19 суди встановили, що рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.11.2019 № 1388 та № 1399 про демонтаж тимчасових споруд, що належать ФОП Лисак С.В., є такими, що прийняті не на підставі, у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому такі рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Верховний Суд, переглядаючи справу зауважив, що Департаментом архітектури та містобудування Черкаської міської ради та Виконавчим комітетом Черкаської міської ради не доведено, що при оформленні паспорту прив`язки тимчасової споруди ФОП Лисак С.В. до відповідного уповноваженого органу подавалися недостовірні, неповні, або свідомо перекручені ним же відомості, які б не відповідали дійсності. Крім того, матеріалами справи не встановлено та ніякими доказами не підтверджується, що розміщення позивачем тимчасової споруди не відповідає чинному законодавству, вимогам містобудівної документації та громадському інтересу.
Неприпустимість допущення з боку суб`єкта владних повноважень наведених в попередньому абзаці порушень, прописана також в рішенні Європейського суду з прав людини в Рішенні «Стретч проти Об`єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії» від 24 червня 2003 року, за правовою позицією якого: «особа-суб`єкт приватного права, не може відповідати за помилки державних органів при виконанні ними своїх повноважень, а державні органи не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони при виконанні своїх повноважень припустилися помилки».
Верховний Суд підкреслив, що оскаржувані у цій справі рішення відповідача від 26.11.2019 № 1388 та № 1399 розцінюються як такі, що прийняті з порушенням принципу «пропорційності», без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача по цій справі, та цілями, на досягнення яких вони були спрямовані.
Предметом позову у справі, що переглядається є вимога Підприємця про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної саме виконанням рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.11.2019 №1388 «Про демонтаж тимчасової споруди по вул. Гагаріна біля спуску Небесної Сотні».
Так, відповідно до Акту від 20.12.2019 матеріальних цінностей, які перебували в павільйоні-складі за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, вул. Небесної Сотні, на момент демонтажу, робочою групою Черкаської міської ради вилучено наступне майно:
1) вітрину холодильну ВХК(Д)- 1,5 «Дакота cube F, ОС 85/150» (видаткова накладна №2762 від 14.10.2019, платіжне доручення №7328 від 11.10.2019), вартістю 75 966 (сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят шість) грн 00 коп.;
2) вітрину холодильну ПВХС(Д) «МИССУРИ А slim» 1,5 (видаткова накладна №Рнк/СН-0061205 від 03.10.2019, платіжне доручення №7319 від 03.10.2019), вартістю 36 312 (тридцять шість тисяч триста дванадцять) грн, 00 коп.;
3) професійну каво-машину La Marzocco Strada 2 Group EP (накладна №343/18 від 18.12.2018, платіжне доручення №887 від 18.12.2018), вартістю 280 000 (двісті вісімдесят тисяч) грн 00 коп.;
4) кондиціонер COOPER&HUNTER CH-S12FTXQ2-NG (накладна №343/18 від 18.12.2018, платіжне доручення №887 від 18.12.2018), вартістю 28 099 (двадцять вісім тисяч дев`яносто дев`ять) грн 00 коп.;
5) чайник електричний бездротовий сенсорний з регулюванням температури (накладна №343/18 від 18.12.2018, платіжне доручення №887 від 18.12.2018), вартістю 2 274 (дві тисячі двісті сімдесят чотири) грн 00 коп.;
6) масляний радіатор DeLonghi V 550918T WB Vento (накладна №343/18 від 18.12.2018, платіжне доручення № 887 від 18.12.2018), вартістю 5 230 (п`ять тисяч двісті тридцять) грн 00 коп.;
7) ноутбук HP Pavilion x 360 14-ek2018ua (A0NK1EA) (накладна №343/18 від18.12.2018, платіжне доручення №887 від 18.12.2018), вартістю 33 630 (тридцять три тисячі шістсот тридцять) грн 00 коп..;
8) тютюнові вироби та супутній товар (акт інвентаризації від 20.12.2019), вартістю 423 005 (чотириста двадцять три тисячі п`ять) грн 59 коп.;
9) морозильна камера Vestfrost FN371EW (накладна №3110021 від 13.09.2019, платіжне доручення №7299 від 19.09.2019), вартістю 11 554 (одинадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) грн 00 коп.;
10) крісло Валенсія NF-3010-5 коричневе (рахунок № СЧТ/27001768197 від 30.08.2019, платіжне доручення №7287 від 30.08.2019), вартістю 3 651 (три тисячі шістсот п`ятдесят одна) грн 00 коп.;
11) електролічильник трифазний MTX3R30.DF.4L0-PO4 (PLC+РЕЛЕ) TELETEC (квитанція № 248 від 07.09.2013), вартістю 3 000 (три тисячі) грн 00 коп.
Загальна вартість втраченого майна ФОП Лисак Світлани Василівни від протиправних дій, вчинених робочою групою Черкаської міської ради (вартість матеріальних цінностей, вилучених, разом із протиправним демонтажем тимчасової споруди, торгівельного павільйону) складає 902 721,59 грн.
Заперечуючи проти позовних вимог, Рада та Управління інспектування наполягають на тому, що усі цінні речі були або ж повинні були винесені Підприємцем та третьою особою у справі - ФОП Лисак С.В. Під час проведення демонтажу, і Підприємцю і її сину Лисаку О.О. не чинились перешкоди у збереженні належного Підприємцю майна, що було розміщене у тимчасовій споруді.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про відсутність фактичних та правових підстав для задоволення позовних вимог.
Так, захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.
Одним із способів судового захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування шкоди. 
Конституція України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56).
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди врегульовані статтею 1166 Цивільного кодексу України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
На відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи. Вказану правову позицію було висловлено Верховним Судом у постановах від 23.05.2018 у справі №923/574/17, від 18.06.2018 у справі №904/1284/17.
У статті 1173 Цивільного кодексу передбачені особливості відшкодування шкоди, які відрізняють її від загальних правил деліктної відповідальності. 
До таких особливостей можна включити: суб`єктний склад заподіювачів шкоди; завдання шкоди при здійсненні відповідних повноважень відповідних органів; завдання шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідних органів; суб`єктом відшкодування завданої шкоди виступає держава та орган місцевого самоврядування; шкода відшкодовується за рахунок державного бюджету, бюджетів органів місцевого самоврядування; відшкодування шкоди здійснюється незалежно від вини цих органів.
Водночас, положення статті 1173 Цивільного кодексу України не звільняють позивача від обов`язку доказування неправомірності поведінки відповідача, наявності шкоди, зокрема її розміру, та причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та такою шкодою.
Таким чином, необхідним для з`ясування є, зокрема, те, чим підтверджується факт заподіяння позивачу втрат майнового характеру саме у заявленому позивачем розмірі.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду (аналогічний висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 02.03.2018 у справі № 916/336/17).
Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. 
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. 
Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що: протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку».
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
У постанові від 26.06.2018 (справа №910/11810/17) Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що у спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної влади та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. 
Із матеріалів позову вбачається, що майнова шкода Підприємцю була завдана внаслідок виконання рішення виконавчого комітету відповідача про демонтаж тимчасової споруди. Зокрема, Підприємець втратила не тільки тимчасову споруду, яку було демонтовано, а також майно, що знаходилося в ній. 
Як встановлено судом під час розгляду спору, рішення виконавчого комітету відповідача про демонтаж тимчасової споруди позивача визнано протиправним і скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили.
За змістом статті 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта, а у разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.
Надаючи оцінку доводам Підприємця щодо самого факту втрати майна, яке знаходилося у тимчасовій споруді, а також щодо переліку та вартості цього майна, колегія суддів керується таким.
Матеріалами справи підтверджується, що у період з 20.12.2019 до 21.12.2019 відбувся демонтаж належної Підприємцю тимчасової споруди,
При цьому, з доданих сторонами відео- та фото- доказів убачається, що третя особа - Лисак О.О., Підприємець та працівник Підприємця чинили перешкоди у демонтажі:
1) Лисак О.О. 20.12.2019 заблокував транспорт Робочої групи, що мав здійснити транспортування тимчасової споруди до місця зберігання;
2) працівниця Підприємця на початку демонтажу 20.12.2019 закрилась у тимчасовій споруді, не допускаючи нікого всередину цієї споруди;
3) Підприємець зверталась до органів поліції із заявою про незаконний демонтаж належної їй тимчасової споруди. 
З матеріалів, наданих Радою (т. 1 арк. 117-121) убачається, що 20.12.2019 о 10:57 тимчасова споруда працює, у тимчасовій споруді розміщено товари - тютюнові вироби, напої. Напої розміщено безпосередньо у тимчасовій споруді, а також у кількох холодильниках, розташованих біля тимчасової споруди.
На фото, зробленому 20.12.2019 о 10:59 вбачається, що представники Робочої групи зрізають металеву решітку, встановлену на вході у тимчасову споруду.
Далі, з фото, зроблених 20.12.2019 о 18:03, 18:22 убачається, що елементи обшивки від`єднано від тимчасової споруди та завантажено на невстановлений причіп.
На фото, датованих 21.12.2019 зафіксовано тимчасову споруду, вільну від товару, встановлену на транспортний засіб та переміщену до місця зберігання.
Також, на світлині, датованій 21.12.2019 о 14:58 зафіксовано залишки демонтажу, однак, будь який товар, або ж об`єкти, які можна кваліфікувати як «майно» на світлині відсутні.
У акті демонтажу, складеному 20-21.12.2019, зафіксовано такі обставини.
На виконання рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.11.2019 №1138 «Про демонтаж тимчасової споруди по вул. Гагаріна, біля спуску вул. Небесної Сотні» Робоча група з впорядкування території м. Черкаси, підготовки та проведення демонтажу тимчасових споруд і рекламних засобів 20.12.2019 та 21.12.2019, у складі начальника управління інспектування та двох головних спеціалістів Управління Коломійця С.А., Кривошея В.І., Марченко Д.Б. та Саркісян Д.Б. як представник ПП «БУД-СЕРВІС ПЛЮС», здійснено демонтаж тимчасової споруди сірого кольору розмірами: висота 3,1 м, довжина 4 м, ширина 3,9 м. На момент проведення демонтажу споруда відчинена, ведеться підприємницька діяльність, споруда підключена до мереж електропостачання. Візуальні пошкодження на тимчасовій споруді відсутні. Демонтаж було призупинено 20.12.2019 об 11:50 у зв`язку з пошкодженням власницею тимчасової споруди та її родичами техніки підрядної організації, яка проводила демонтаж. На місце було викликано слідчо-оперативну групу для фіксування цієї події та проведення слідчих дій. По завершенню слідчих дій о 15:40 демонтаж було продовжено.
Майно, що знаходиться в тимчасовій споруді, його опис (за наявності): все цінне майно зі споруди забрала власниця тимчасової споруди та її працівники.
Зовнішні ознаки тимчасової споруди після проведення демонтажу: у зв`язку з тим, що продавець кіоску замкнулась всередині, перешкоджаючи проведенню робіт, працівниками підрядної організації шляхом зрізання петель було знято двері та металеву решітку. Також у зв`язку з тим, що споруда була забетонована, працівники підрядної організації з метою завантаження тимчасової споруди на платформу маніпулятора та подальше її транспортування зняли обшивочні елементи тимчасової споруди. Демонтаж було призупинено 20.12.2019 о 18:23 у зв`язку з пошкодженням техніки підрядної організації та настанням темної пори доби. 21.12.2019 об 11:30 роботи з демонтажу були продовжені, нижню частину тимчасової споруди було зрізано від кріплення та завантажено на платформу маніпулятора для подальшого її транспортування до місця зберігання. Тимчасову споруду, її демонтовані частини (15 обшивочних елементів), двері, металева решітка опечатано та передано на зберігання до ПП «СК Креатив».
В Акті демонтажу вказано про здійснення фотофіксації за допомогою цифрової камери Nicon Coolpix A 300.
Місце зберігання демонтованої тимчасової споруди : вул. Першотравнева, 69 м. Черкаси. 
Акт демонтажу позивачкою ФОП Лисак С.В. не підписано. У акті є відмітка про направлення копії акту ФОП Лисак С.В. поштою.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 20.12.2019 Підприємець власноручно написала заяву до поліції і надала добровільну згоду на проведення огляду павільйону по вул. Гагаріна-Небесної Сотні в м. Черкаси та прилеглої території (а.с. 235 том 2). 
За наслідками огляду складено протокол огляду місця події від 20.12.2019 (т. 2 арк. 236-237), у якому засвідчено такі обставини.
Слідчий СВ Черкаського відділу поліції Головного управління Нацполіції в Черкаській області на підставі вказівки оперативного чергового, в присутності понятих, власника тимчасової споруди та за участю спеціаліста Бугайчук А.О. з 13-00 год. до 13-30 год. 20.12.2019 здійснили огляд тимчасової споруди. Двері на момент огляду пошкоджені та спиляно замок. При вході до даного приміщення з лівого боку під стіною знаходиться тумбочка і стілець в лівому нижньому куті. З лівої сторони під скляною стіною розташовано стелажі з товаром. Прямо навпроти дверей знаходиться полиця з тютюновими виробами, алкогольними та безалкогольними товарами. З правого боку під стіною розташовано коробки та стелажі з товаром. На підлозі знаходиться килим.
Протокол огляду підписано Підприємцем без зауважень.
Також, на запит суду першої інстанції поліцією було надано відеозаписи з місця події (флеш-накопичувач а.с. 14 том 3).
На відео-файлі з назвою « 00106» у проміжок часу з 14:51 до 17:19 зафіксовано винесення членами Робочої групи товару, розташованого у тимчасовій споруді та складування його біля павільйону. При цьому, о 15:38 на відео зафіксовано як коробка з тютюновими виробами розривається, увесь вміст висипається на підлогу/землю. Частину товару збирають. Далі продовжується звільнення тимчасової споруди від майна, що у ньому зберігалось.
На відео-файлі з назвою « 00107» також зафіксовано як з тимчасової споруди виносять тютюнові вироби, стелажі з чипсами, пляшки з різними напоями. Фактично, відео фіксує, що представники Робочої групи просто винесли усе майно Підприємця, що було у кіоску (товар, стелажі, інші предмети) і залишили його на вулиці.
Особа, яка здійснює відео-фіксацію зауважує, що вона не знає, що потім буде з цим майном, і вона просто фіксує факт звільнення тимчасової споруди від усього майна, що є у ній.
Надаючи оцінку доводам сторін та доказам, наданим на їх підтвердження, колегія суддів керується нормами статей 13, 73-79, 86 ГПК України та встановленим у господарському судочинстві принципом змагальності сторін.
Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статті 13 Господарського процесуального кодексу України та полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Сукупність поданих сторонами доказів дає підстави для висновку про те, що внаслідок виконання незаконного рішення Виконкому Черкаської міської ради №1388 від 26.11.2019 (протиправність якого встановлена судовим рішенням) Підприємець зазнала майнової шкоди. При цьому, відшкодуванню, на переконання колегії суддів підлягає не лише вартість власне тимчасової споруди, яка була незаконно демонтована, а й вартість майна, що перебувало у тимчасовій споруді.
Так, за змістом статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За частиною 1 статті 169 ЦК України територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. А, статтею 172 ЦК України встановлено, що територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Відповідно до статті 13 ЦК цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.
Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно з частиною третьою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Стаття 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 
Європейський суд з прав людини зауважує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (рішення у справі «Спорронґ та Льоннрот проти Швеції», від 23 вересня 1982 року, Series А по. 52, р. 26, § 69).
Враховуючи положення статей 19, 41 Конституції України, статей 13, 169, 172 Цивільного кодексу, статтю 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, колегія суддів дійшла висновку, що звільняючи тимчасову споруду від належного Підприємцю майна та виконуючи при цьому рішення Ради, представники Робочої групи зобов`язані були здійснити опис майна, наявного у тимчасовій споруді, а також забезпечити його схоронність до моменту передання цього майна власнику.
Натомість, у акті демонтажу загальною фразою вказано, що «усе цінне майно зі споруди забрали власниця тимчасової споруди та її працівники». 
У заяві свідка, поданої у порядку ст. 88 ГПК України (т. 1 арк 176) ОСОБА_1 також зауважує, що: «все цінне майно зі споруди Лисак С.В., її син, невістка та продавець забрали 20.12.2019».
Одночасно, акт демонтажу не містить бодай приблизного переліку «цінного» майна, яке було винесене з тимчасової споруди. При цьому, графа акту сформульована так: «Майно, що знаходиться в тимчасовій споруді, його опис (за наявності)».
Ні Черкаська міська рада, ні Управління інспектування не надали жодного фото із зображенням, на якому можна було б дійти висновку, що майно, яке перебувало у тимчасовій споруді було забрано власницею тимчасової споруди, її родичами або ж продавцем. 
У рішенні суду першої інстанції зауважено, що на відео, наданих Національною поліцією немає доказів перешкоджання позивачці ФОП Лисак С.В. (яка з третьою особою Лисак О.О. присутня на відео) зайти до кіоску для винесення звідти свого майна і немає доказів перешкоджання будь-ким позивачці забрати вже виставлені біля кіоску холодильні вітрини і тютюнові вироби у коробках. На відеозаписі не зафіксовано звернення позивачки до представників відповідача про надання можливості забрати спірне майно з кіоску. На запитання суду, чому позивачкою принаймні в дні демонтажу не було вжито заходів до вилучення та переміщення свого майна з кіоску, було отримано відповідь від позивачки, її представника та третьої особи Лисак О.О. (орендар кіоску), що третій особі було завдано тілесних ушкоджень, сама позивачка потрапила до лікарні з гіпертонічним кризом, а майно взагалі не було куди забирати, бо у позивачки немає для цього пристосованого місця. Зі слів представників сторони позивача, в дні демонтажу виставлене майно біля кіоску ними залишалося на ніч напризволяще біля кіоску, куди воно потім поділося їм не відомо.
Тобто, суд фактично поклав на потерпілу особу відповідальність за наслідки, зумовлені виконанням незаконного рішення Ради №1388.
Такі висновки суду суперечать нормам статей 19, 41 Конституції України, статей 13, 169, 172 Цивільного кодексу та статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
Отже, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що в результаті демонтажу тимчасової споруди позивача позбавлено права власності на майно, що йому належить. Позбавленням права власності на майно позивачу завдано майнової шкоди у розмірі його вартості.
Надаючи оцінку доказам сторін стосовно того, яке саме майно перебувало у тимчасовій споруді та вартість якого підлягає відшкодуванню, колегія суддів виходить з такого.
За змістом договору оренди від 01.07.2019 убачається, що половина павільйону перебувала в оренді у ФОП Лисака О.О. В оренду також було здано наступне майно, яке знаходиться в Павільйоні, що орендується: електролічильник, електрообігрівач і холодильник (п. 1.6. договору оренди). 
Підприємцем не заявлено вимог про відшкодування вартості холодильнику.
Щодо наявності у тимчасовій споруді електролічильника, колегія суддів виходить з того, що на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 08.09.2025 ВСП «Черкаські міські енергетичні мережі» АТ «Черкасиобленерго» надали відповідь від 16.09.2025 (т. 2 арк. 200) що для ФОП Лисак С.В. до тимчасової споруди по вул. Гагаріна біля спуску з вул. Небесної Сотні постачається електроенергія, вказано ЕІС-код точки обліку споживача по об`єкту (кіоск ТС) - ЕІС-код 62Z687717501910T. В період з травня 2019 року по листопад 2019 року електроенергія споживалася в обсягах від 388 кВт до 467 кВт, при чому за грудень 2019 року споживання становило 0 кВт. 
Отже, тимчасова споруда була підключена до електропостачання, у тому числі і в день демонтажу, що також зафіксовано в акті від 20-21.12.2019. Обсяги споживання фіксувались за допомогою електролічильника MTX3R30.DF.4L0-PO4. Як убачається з акту технічної перевірки засобів огляду від 07.10.2019 на тимчасовій споруді Підприємця було встановлено електролічильник MTX3R30.DF.4L0-PO4.
Одночасно, у справі немає доказів зняття електролічильника під час демонтажу кіоску ані позивачем, ані представниками Черкаської міської ради або працівниками Обленерго. Доказів виклику представників Обленерго на місце події 20-21 грудня 2019 року для від`єднання тимчасової споруди від лінії електромереж матеріали справи не містять. 
Відключення тимчасової споруди від інженерних мереж під час демонтажу покладається на власника споруди, який, у разі добровільного демонтажу (на виконання припису) зобов`язаний вжити таких заходів до початку демонтажних робіт. 
Втім, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ФОП Лисак С.В. не погоджувалася із правомірністю рішення Ради та в день демонтажу тимчасової споруди зверталася до поліції з відповідною заявою.
За таких обставин, наслідком відмови власника (позивача у справі) здійснювати демонтаж тимчасової споруди, слідував обов`язок Ради забезпечити відключення такої споруди від електромережі за участі фахівця - представника енергопостачальної компанії, виходячи з міркувань безпеки та правомірності таких дій, адже вказані роботи здійснюються на межі балансової належності, відповідно вартість втраченого під час демонтажу електролічильника підлягає відшкодуванню за рахунок Ради, відповідача у справі. 
Надаючи оцінку наявності у тимчасовій споруді іншого майна, вартість якого заявлено до відшкодування, а саме, вітрини холодильної ВХК(Д)-1,5 «Дакота cube F, ОС 85/150», вітрини холодильної ПВХС(Д) «МИССУРИ А slim» 1,5, професійної каво-машини La Marzocco Strada 2 Group EP, кондиціонеру COOPER&HUNTER CH-S12FTXQ2-NG, чайника електричного, масляного радіатору DeLonghi V 550918T WB Vento, ноутбуку HP Pavilion x 360 14-ek2018ua (A0NK1EA), тютюнових виробів та супутнього товару (акт інвентаризації від 20.12.2019), вартістю: 423 005,59 грн, морозильної камери Vestfrost FN371EW, крісла Валенсія NF-3010-5, колегія суддів виходить з того, що сукупністю наданих сторонами доказів підтверджуються наявність у тимчасовій споруді на момент демонтажу лише тютюнових виробів.
Надаючи докази наявності у тимчасовій споруді тютюнових виробів, Підприємцем надано акт інвентаризації від 20.12.2019, а також фільтровану виписку від 17.12.2024 за період з 01.01.2019 до 31.12.2019 на загальну суму 552 689,24 грн.
За даними акту інвентаризації від 20.12.2019, на початок робочого дня 20.12.2019 у тимчасовій споруді зберігались тютюнові вироби на загальну суму 422 547,18 грн.
Надаючи оцінку поданим сторонам доказам, а саме, відео-записам, які фіксують винесення з тимчасової споруди тютюнових виробів у невстановлених обсягах, акту демонтажу, до якого всупереч закріпленого у статті 3 ЦК України принципу розумності, і не додано опис майна, що було винесено з тимчасової споруди, а також фільтрованій виписці від 17.12.2024, яка підтверджує факт придбання Підприємцем тютюнових виробів, колегія суддів приходить до висновку, що Радою не спростовано заявлену до стягнення вартість тютюнових виробів, як і не спростовано тієї обставини, що на момент демонтажу у тимчасовій споруді зберігалось тютюнових виробів на меншу вартість, ніж заявлено Підприємцем. 
За нормою статей 179, 181 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.
Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.
Нормою статті 190 ЦК України встановлено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
За змістом статей 319, 328 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як встановлено під час апеляційного перегляду спору Підприємець придбала майно:
1) електролічильник - квитанція №248 від 07.09.2013 на електролічильник трифазний MTX3R30.DF.4L0-PO4 (PLC+РЕЛЕ) TELETEC, вартістю: 3000 (три тисячі) грн, 00 коп.;
2) тютюнові вироби - фільтрована виписка від 17.12.2024 за період з 01.01.2019 до 31.12.2019 на загальну суму 552 689 (п`ятсот п`ятдесят дві тисячі шістсот вісімдесят дев`ять) грн 24 коп. 
Внаслідок виконання протиправного рішення Виконкому Черкаської міської ради №1388 від 26.11.2019 (протиправність якого встановлена судовим рішенням) Підприємець зазнала майнової шкоди у розмірі вартості майна, що перебувало у тимчасовій споруді, а саме, електролічильника та товару (тютюнових виробів) вартістю 422 547,18 грн.
Отже, оскільки під час судового розгляду було встановлено факт заподіяння шкоди, її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між діями Ради та фактом заподіяння Підприємцю майнової шкоди, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, у розмірі 425 547,18 грн.
Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Суб`єктами відповідальності, відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України є органи державної влади або місцевого самоврядування. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 21.06.2018 по справі №916/1371/17.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи (частина 3 статті 140 Конституція України).
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про місцеве самоврядування» шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 11 Закону України «Про місцевого самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
Бюджет місцевого самоврядування (місцевий бюджет) - план утворення і використання фінансових ресурсів, необхідних для забезпечення функцій та повноважень місцевого самоврядування (стаття 1 Закону України «Про місцеве самоврядування»).
Відповідно до пунктів 23, 27 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання розгляд прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету; прийняття рішень щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республіко Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.
Абзацом 2 частини 1 пункту 9 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України встановлено, що безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.
Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (частини 2 пункту 9 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України).
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників .
Відповідно до пункту 2 Порядку безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.
Відповідно до пунктів 41, 43-45 Порядку орган Казначейства здійснює безспірне списання коштів місцевих бюджетів для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Орган влади Автономної Республіки Крим та орган місцевого самоврядування подають протягом 15 робочих днів органові Казначейства документи (відомості), що можуть бути підставою для зупинення безспірного списання коштів місцевого бюджету згідно з пунктом 41 цього Порядку та їх перерахування на рахунок стягувача. Після закінчення такого строку орган Казначейства здійснює безспірне списання коштів місцевого бюджету за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених рішенням про місцевий бюджет на зазначену мету. У разі коли для здійснення безспірного списання коштів місцевого бюджету згідно з пунктом 41 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, орган Казначейства подає протягом місяця з дня надходження виконавчих документів місцевому фінансовому органові пропозиції щодо внесення змін до рішення про місцевий бюджет або виділення коштів з резервного фонду місцевого бюджету на зазначену мету. Орган Казначейства відкладає безспірне списання коштів місцевого бюджету та поновлює його з дати набрання чинності рішенням про внесення змін до рішення про місцевий бюджет або виділення коштів з резервного фонду місцевого бюджету на зазначену мету. У разі не внесення змін до рішення про місцевий бюджет або неприйняття рішення про виділення коштів з резервного фонду місцевого бюджету орган Казначейства повідомляє суду, який прийняв рішення про стягнення коштів, щодо наявності обставин, які перешкоджають виконанню такого рішення.
Відповідно до пунктів 23, 27 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання розгляд прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету; прийняття рішень щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету.
Конституційний суд України у рішенні №12-рп/2001 від 03.10.2001 р. у справі №1-36/2001 зазначив, що не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання органів державної влади.
За висновком Конституційного Суду Конституція України гарантує громадянам у таких випадках право на відшкодування шкоди за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання цих органів (статті 56, 62).
З врахуванням наведених норм права, відшкодування шкоди у даній справі може здійснюватись лише за рахунок місцевого бюджету, а не за рахунок коштів, виділених на утримання відповідача чи утворених ним виконавчих органів. 
Обов`язок обслуговування бюджетних коштів та списання цих коштів, в тому числі на відшкодування шкоди, завданої фізичним або юридичним особам незаконними діями та рішенням органів державної влади, покладено на Державну казначейську службу України.
Органи Казначейства здійснюють безспірне списання коштів місцевого бюджету за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених рішенням про місцевий бюджет на зазначену мету або внаслідок прийняття рішення про виділення коштів з резервного фонду місцевого бюджету.
Рішення про затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього, рішення про виділення коштів з резервного фонду місцевого бюджету належить до виключних повноважень відповідача.
На підставі системного тлумачення норм Конституції України, Бюджетного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників колегія суддів дійшла висновку про те, що шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету в межах бюджетних призначень, передбачених рішенням про місцевий бюджет на зазначену мету або внаслідок прийняття рішення про виділення коштів з резервного фонду місцевого бюджету та виконується у порядку безспірного списання коштів місцевого бюджету органами Державної казначейської служби України на підставі рішення суду.
Оскільки рішення про затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього, рішення про виділення коштів з резервного фонду місцевого бюджету належить до виключних повноважень Ради колегія суддів дійшла висновку про покладення обов`язку з відшкодування шкоди, завданої Підприємцю, саме на Раду.
Юридичні особи, зокрема, виконавчий комітет, департаменти, управління тощо, утворені відповідачем у організаційно-правовій формі органу місцевого самоврядування не нівелюють їх єдності, підзвітності, підпорядкованості та підконтрольності відповідачу як представницькому органу місцевого самоврядування територіальної громади міста Черкаси.
Множинність утворених юридичних осіб не може бути перешкодою у доступі позивачу до правосуддя у спорі з органом місцевого самоврядування про відшкодування шкоди, завданої прийняттям органом місцевого самоврядування протиправного рішення про демонтаж належного позивачу майна. 
Той факт, що демонтування тимчасової споруди здійснювалося робочою групою, склад якої затверджено виконавчим комітетом відповідача, із залученням підрядної організації не нівелює підстав для відповідальності відповідача як представницького органу місцевого самоврядування, уповноваженого на прийняття рішення про затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього, рішення про виділення коштів з резервного фонду місцевого бюджету.
Згідно пункту 1 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, яке затверджено Наказом №1280 від 12.10.2011р. Міністерства фінансів України, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.10.2011 за №1236/19974, Головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (Головне управління Казначейства) є територіальними органами Державної казначейської служби України.
Головне управління Казначейства здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 14 пункту 4 Положення).
З огляду на принцип диспозитивності господарського судочинства, визначення складу учасників справи, й, зокрема відповідача (співвідповідачів) є правом позивача. 
Незалучення до участі у справі Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області не є підставою для відмови позивачеві у судовому захисті та відшкодування майнової шкоди.
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до п.2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до п.п. 3-4 ч.1 ст. 277 ГПК України, є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи усі фактичні обставини справи, встановлені місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі не знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду спору. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в частині позовних вимог про відшкодування вартості вітрини холодильної ВХК(Д)-1,5 «Дакота cube F, ОС 85/150», вітрини холодильної ПВХС(Д) «МИССУРИ А slim» 1,5, професійної каво-машини La Marzocco Strada 2 Group EP, кондиціонеру COOPER&HUNTER CH-S12FTXQ2-NG, чайника електричного, масляного радіатору DeLonghi V 550918T WB Vento, ноутбуку HP Pavilion x 360 14-ek2018ua (A0NK1EA), морозильної камери Vestfrost FN371EW, крісла Валенсія NF-3010-5 Підприємцем дійсно не доведено ту обставину, що це майно перебувало у тимчасовій споруді під час її демонтажу 20-21.12.2019.
Разом з цим, щодо вимог про відшкодування вартості електролічильника та товару (тютюнових виробів), висновки суду про недоведеність Підприємцем вартості втраченого внаслідок демонтажу тимчасової споруди майна спростовуються відеозаписами 00106, 00107, актом демонтажу від 20-21.12.2019 та світлинами, доданими до акту, актом інвентаризації від 20.12.2019, актом огляду місця події від 20.12.2019. Отже, у цій частині, висновок суду першої інстанції дійсно не відповідає доказам, наявним у матеріалах справи, про що слушно зауважено представником Підприємця в апеляційній скарзі.
У цій частині рішення суду першої інстанції прийнято без застосування норм матеріального права, яким врегульовано спірні правовідносин сторін, а саме, статей 19, 41 Конституції України та статей 3, 13, 189, 191, 319, 328, 393, 1173, 1192 Цивільного кодексу України.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення Господарського суду Черкаської області від 11.12.2025 підлягає зміні з викладенням резолютивної частини рішення у редакції цієї постанови.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доказів і доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України», очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно зі ст. 129 ГПК України у зв`язку з тим, що апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця Лисак Світлани Василівни підлягає задоволенню частково, остання звільнена від сплати судового збору як інвалід 2 групи, то судовий збір за подання позову та апеляційної скарги стягується з Ради в дохід Державного бюджету України пропорційно задоволеним вимогам.
Під час розрахунку суми судового збору, колегією суддів враховано ту обставину, що і позовна заява, і апеляційна скарга подані в електронному вигляді.
Керуючись ст. ст. 129, 219, 269, 275 - 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Лисак Світлани Василівни на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.12.2025 у справі №925/621/25 задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 11.12.2025 у справі №925/621/25 змінити. Викласти резолютивну частину рішення у такій редакції:

« 1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Черкаської міської ради (код ЄДРПОУ: 25212542, адреса реєстрації: 18001, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36) на користь Фізичної особи - підприємця Лисак Світлани Василівни (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) 425547,18 (чотириста двадцять п`ять тисяч п`ятсот сорок сім) грн 18 коп. шкоди та 5106 (п`ять тисяч сто шість) грн 57 коп. судового збору за подання позову.
3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити повністю.».

3. Стягнути з Черкаської міської ради (код ЄДРПОУ: 25212542, адреса реєстрації: 18001, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36) на користь Фізичної особи- підприємця Лисак Світлани Василівни (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) 7 659 (сім тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) грн 86 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
4. Доручити Господарському суду Черкаської області видати накази на виконання цієї постанови.
5. Матеріали справи №925/621/25 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України. 

Головуючий суддя А.О. Мальченко 

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко