Справа № 146/1482/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2026 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Пилипчука О.В.
за участю секретаря судового засідання Баранецької О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Томашпіль цивільну справу
ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»
відповідач: ОСОБА_1 
вимоги позивача: про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1 жовтня 2025 року до Томашпільського районного суду, посилаючись на ст. 526, 530 ЦК України, звернувся представник ТОВ «Споживчий центр», що розташоване по вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ до ОСОБА_1 , який проживає по АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.
Представник ТОВ «Споживчий центр» позов обґрунтував наступним.
Між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 26 лютого 2025 року укладено кредитний договір № 26.02.2025-100002807. 
Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі – 15000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 26 лютого 2025 року, строком на 140 днів.
Згідно п. 3.1. Договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі.
В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 45750 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 15000 грн., по процентам в розмірі 21000 грн., комісією 2250 грн та неустойка 7500 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр», що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
27 листопада 2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява в якій останній визнає позов частково, а саме в сумі 15000 грн, зазначив, що оскільки він є військовослужбовцем, тому на підставі ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» просить звільнити його від штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань, справу просить розглянути без його участі.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою Томашпільського районного суду від 24 лютого 2026 року вприйнято справу о провадження, судове засідання призначено на 24 квітня 2026 року.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
В судове засідання представник ТОВ «Споживчий центр» не з`явився, однак представник позивача подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату ,час та місце розгляду справи, однак направив на адресу суду заяву в якій позов визнає частково, а саме в сумі 15000 грн, зазначив, що оскільки він є військовослужбовцем, тому на підставі ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» просить звільнити його від штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань, справу просить розглянути без його участі. 
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.
Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) від 26 лютого 2025 року, заявки від 26 лютого 2025, року які підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Е163», укладено кредитний договір № 26.02.2025-100002807.
Відповідно до кредитного договору № 26.02.2025-100002807 від 26 лютого 2025 року відповідачу надавався кредит на наступних умовах: сума кредиту: 15000 грн. Дата повернення (виплати) кредиту 15 липня 2025 року. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0,82 % = (17309,68 /15000) /140 х 100%. Неустойка 150 грн., що нараховується за кожен день невиконання / неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного / неналежно виконаного зобов`язання. 
Перерахування коштів у розмірі 9000 грн підтверджено інформацією ТОВ «Універсальні платіжні рішення», згідно якої перераховано 26 лютого 2025 року о 21:58:13 суму 15000 грн на картку № НОМЕР_1 , призначення платежу – видача за договором кредиту № 26.02.2025-100002807.
Зазначені реквізити банківської карти у вказаній довідці співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у кредитному договорі № 26.02.2025-100002807 від 26 лютого 2025 року.
Із копії довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 26.02.2025-100002807 від 26 лютого 2025 року встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору № 26.02.2025-100002807 складає: 15000 гривень основний борг; 21000 гривень проценти; 2250 грн комісія; 7500 гривень - неустойка. Разом 45750 гривень. Проценти нараховані за період з 26 лютого 2025 року по 15 липня 2025 року.
Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.
Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. 
Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, які регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Законом України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частини третьої статті 11 Законом України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Частиною восьмою статті 11 Законом України «Про електронну комерцію» встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. 
Відповідач ОСОБА_1 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тобто відповідач зобов`язання за договором не виконав.
У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 38250 грн., що складається з: - 15000 гривень заборгованості по тілу кредиту; - 21000 гривень процентів; - 2250 грн комісії.
На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погасив, що є порушенням законних прав ТОВ «Споживчий центр».
Щодо вимог про стягнення неустойки суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На даний час Законом України затверджено Указ Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено дію воєнного стану в Україні.
Умовами кредитного договору встановлено, що неустойка у розмірі 150 грн. нараховується за кожен день невиконання чи неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання.
Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати неустойку в розмірі 7500 грн., від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, суд робить висновок про відсутність правових підстав для стягнення такої.
Щодо посилання відповідача про звільнення його від штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань, оскільки він є військовослужбовцем, на підставі ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд зазначає наступне.
Доводи відповідача про те, що вимоги про стягнення штрафних санкцій та пені за користування кредитом не підлягають до задоволення, відповідно до п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно якої Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави, є безпідставними.
За змістом вказаної статті заборона на нарахування відсотків за користування кредитом стосується виключно періоду перебування військовослужбовця безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України.
Згідно ксерокопії довідки в/ч НОМЕР_2 від 27.03.2025, старший солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по загальній мобілізації у в/ч НОМЕР_2 . 
Докази про те, що ОСОБА_1 саме у період нарахування кредитором відсотків, штрафних санкцій та пені за користування кредитом, тобто, з 26 лютого 2025 року по 15 липня 2025 року, перебував на військовій службі та брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у матеріалах справи відсутні. Таких доказів ОСОБА_1 суду не надав.
Тобто, обставина того, що ОСОБА_1 на момент укладення сторонами кредитного договору та строку нарахування штрафних санкцій та пені за кредитом брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України , захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, не підтверджена достовірними і достатніми доказами, відтак, не встановлена.
За вказаних обставин, суд вважає, що ці доводи відповідача не заслуговують на увагу.
Відповідно ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відтак, суд вважає, що позов є частково обґрунтованим, позовні вимоги частково доведеними, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 38250 грн.
Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Судом встановлено, що позивач ТОВ «Споживчий центр» понесло судові витрати, що складаються з 2422,40 гривень, сплаченого судового збору.
Враховуючи вимоги ст. 141, 142 ЦПК України, часткове задоволення позову, часткове визнання позову, позивачу пропорційно розміру задоволених та визнаних вимог необхідно повернути з державного бюджету 794,35 гривень (2422,40 х 83,61 % х 39,22 %), стягненню із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягає судовий збір в розмірі 1231,02 грн. (2422,40 грн. х 83,61 % - 794,35 грн.)
На підставі викладеного керуючись ст. 12, 13, 76-81, 95, 141, 142, 206, 228, 229, 235, 258, 263, 264, 265, 268, 279, 280, 289, 354 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 26.02.2025-100002807 від 26 лютого 2025 року в розмірі 38250 грн. (тридцять вісім тисяч двісті п`ятдесят гривень).
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 1231,02 грн. (одну тисячу тридцять одну гривню дві копійки) судових витрат, що складаються із сплаченого судового збору.
Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» суму сплаченого за платіжною інструкцією № СЦ00039488 від 17.09.2025 року судового збору, а саме в сумі 794,35 грн. (сімсот дев`яносто чотири гривні тридцять п`ять копійок).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.
Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», рахунок НОМЕР_3 , код ЄДРПОУ 37356833, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя:		  О. В.  Пилипчук