СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/14685/26
пр. № 3/759/3811/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2026 року м. Київ
Суддя Святошинського районного суду міста Києва Проскурня Олег Іванович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбаченеч. 1 ст. 184 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
До Святошинського районного суду міста Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що13.05.2026 близько 15 год. 30 хв. було встановлено, що малолітній син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час конфлікту з іншою малолітньою особою отримав тілесні ушкодження.
Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, такі обставини вказують на те, що ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо догляду та виховання малолітнього сина, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала та пояснила, що вихованням сина вона займається належним чином, а причинно-наслідкового зв`язку між конфліктом її сина ОСОБА_2 , під час якого він отримав тілесні ушкодження, та начебто невиконанням нею батьківських обов`язків, немає.
В судовому засіданні захисник Гриценко І.І. подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення. Клопотання обґрунтоване тим, що між діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_2 відсутній причинно-наслідковий зв`язок, який є складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення. Крім того, захисник вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано в чому конкретно полягає з боку ОСОБА_1 ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо малолітнього ОСОБА_2 .
Повно, об`єктивно та неупереджено дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, в вину ОСОБА_1 ставиться ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей, тобто правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення.
Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 150, 180 Сімейного кодексу України.
Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 Сімейного кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов тощо.
Необхідно констатувати, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 23.05.2026 серії ВАД 881218 не вказано в чому конкретно полягає ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього ОСОБА_2 . При цьому, самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, не можуть бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 , як мати, неналежно виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини.
Під час розгляду справи було встановлено, що 13.05.2026 між ОСОБА_3 та його однокласником ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, який переріс в те, що діти почали обливати один одного водою. В подальшому ОСОБА_5 скористався тим, що ОСОБА_6 нахилився, вдарив його металевими ключами по голові, внаслідок чого син особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, отримав травму голови. 
З огляду на зазначене суддя дійшов висновку, що за обставинами даної справи ОСОБА_2 отримав травму внаслідок нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , а не в результаті невиконання батьківських обов`язків матір`ю ОСОБА_1 . Разом з тим, до протоколу не додано належних, допустимих та достатніх доказів, які би переконливо свідчили про причинно-наслідковий зв`язок між діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 та отриманням її малолітнім сином тілесних ушкоджень.
Варто наголосити, що відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 року та «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Враховуючи вищенаведене, суддя дійшов висновку, що на основі наявних у справі доказів неможливо дійти беззаперечного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.
Згідно зі ст. 7 та ст. 245 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, завданням якого є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За приписами частини 1 статті 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
Оскільки матеріали справи не містять доказів, які безсумнівно підтверджують подію та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КУпАП, у діях ОСОБА_1 , провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1, 184, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Провадження за протоколом серії ВАД № 881218 від 23.05.2026 за ч. 1 ст. 184 КУпАП стосовно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови. 

Суддя      Олег ПРОСКУРНЯ