Справа № 991/7103/25
Провадження 1-кп/991/91/25

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 
У Х В А Л А

05 травня 2026 року         м. Київ

Вищий антикорупційний суд у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 , 
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції), ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції), ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції), ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції), ОСОБА_9 (у режимі відеоконференції),
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання про зміну запобіжного заходу, а також клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні № 52023000000000459 від 06.09.2023 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України;
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України;
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 368-4 КК України;
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 368-4, ч. 2 ст. 384 КК України;
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 368-4, ч. 1 ст. 384 КК України;
ОСОБА_9 ,  ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 358 КК України,
ВСТАНОВИВ:
1. Рух кримінального провадження та питання, які вирішуються судом
На розгляді Вищого антикорупційного суду перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
Під час підготовчого провадження: 1) захисником обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_17 було подано клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів (Т. 15, а.с. 112-132); 2) захисником обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_16 було подано клопотання про зміну запобіжного заходу (Т. 21, а.с. 56-80). Зазначені клопотання вирішуються цією ухвалою суду.
2. Короткий зміст поданих клопотань
2.1. Короткий зміст клопотання про зміну запобіжного заходу (Т. 21, а.с. 56-80)
Під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 27.06.2024 відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 30 млн грн. 
На виконання вищезазначеної ухвали заставодавцями було внесено на розрахунковий рахунок Вищого антикорупційного суду грошові кошти в якості застави за ОСОБА_6 , внаслідок чого останнього було звільнено з-під варти.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 25.02.2025 було задоволено клопотання сторони захисту та зменшено розмір застави до 27 000 000 грн. На думку захисту, слідчим суддею під час досудового розслідування було фактично визнано, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не є сталими, а мають тенденцію до зменшення, що і стало підставою для зменшення розміру застави.
Під час підготовчого провадження стороною захисту подавалося клопотання про зміну запобіжного заходу шляхом зменшення розміру застави. Водночас, ухвалою суду від 19.03.2026 у задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено. Підставою для відмови у зміні запобіжного заходу слугувало продовження існування ризиків впливу ОСОБА_6 на свідків та його переховування від суду.
Попри те, що з моменту постановлення вищезазначеної ухвали суду минув відносно невеликий проміжок часу, сторона захисту переконана, що зазначений період є достатнім для об`єктивної оцінки поведінки ОСОБА_6 в умовах дії обраного запобіжного заходу, а також для надання стороні обвинувачення реальної можливості перевірити та підтвердити наявність відповідних ризиків.
За весь час кримінального провадження обвинувачений належним чином виконував усі покладені на нього процесуальні обов`язки, не допускав їх порушення, своєчасно з`являвся за викликами суду, не вчиняв жодних дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню. Жодних обставин протилежного не було встановлено.
На підставі вищевикладеного сторона захисту стверджує про відсутність будь-яких фактичних даних, які б свідчили про реалізацію або спробу реалізації ОСОБА_6 дій, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Внаслідок цього зазначені ризики мають декларативний та непідтверджений характер. Це, у свою чергу, свідчить про те, що подальше застосування застави у розмірі 27 000 000 грн набуває характеру надмірного обмеження прав обвинуваченого, не відповідає принципам пропорційності та розумності, а тому розмір застави має бути зменшений.
Обґрунтовуючи необхідність зменшення розміру застави, сторона захисту також зазначає про те, що застава була внесена третіми особами, життєві обставини яких змінилися, внаслідок чого у них виникла потреба в поверненні грошових коштів.
Окрім того, у межах цього кримінального провадження судом вже було переглянуто підхід до визначення розміру застави щодо іншого обвинуваченого (виконавця), якому розмір застави було зменшено, що свідчить про зміну оцінки ризиків та обставин провадження в цілому. Водночас обвинуваченому ОСОБА_6 , який відіграє другорядну роль в інкримінованому правопорушенні, у зменшенні розміру застави було відмовлено, що фактично призводить до дисбалансу у застосуванні запобіжних заходів та не відповідає принципу співмірності.
З урахуванням вищевикладеного сторона захисту просила змінити запобіжний захід, застосований до ОСОБА_6 , шляхом зменшення розміру застави до 266 240 грн.
2.2. Короткий зміст клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів (Т. 15, а.с. 112-132)
Сторона захисту має потребу в отриманні тимчасового доступу до відомостей, які перебувають у розпорядженні Головного управління ДПС у Закарпатській області , а саме: переліку осіб (прізвище, ім`я та по батькові, дату народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків та іншу наявну інформацію), які отримували доходи в ТОВ « Універсал-М » (код ЄДРПОУ: 22083669 ) у період з 30.11.2012 по 31.12.2023, а також документів, що містять інформацію про вказаних осіб.
Інформація та документи, що запитуються стороною захисту, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки дають можливість спростувати пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Доступ до цих відомостей та документів у подальшому дозволить стороні захисту ініціювати допит осіб, які отримували доходи в ТОВ « Універсал-М » у період з 30.11.2012 по 31.12.2023, які, у свою чергу, можуть надати покази на спростування висунутої стороною обвинувачення версії подій, яка знайшла своє відображення в обвинувальному акті. 
Оскільки запитувана інформація містить у собі охоронювану законом таємницю (персональні дані третіх осіб), то отримати доступ до неї можливо лише шляхом вжиття заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тимчасового доступу до речей і документів. При цьому сторона захисту вчиняла дії щодо самостійного отримання потрібної інформації шляхом звернення з адвокатськими запитами до Головного управління ДПС у Закарпатській області . Разом з тим, володільцем інформації було повідомлено про неможливість розкриття інформації, що містить персональні дані третіх осіб.
З урахуванням вищевикладеного сторона захисту просила суд постановити ухвалу, якою надати тимчасовий доступ до відомостей та документів, що перебувають у володінні Головного управління ДПС у Закарпатській області , а саме: щодо переліку осіб (прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків та іншу наявну інформацію), які отримували доходи в ТОВ « Універсал-М » (код ЄДРПОУ: 22083669 ) у період з 30.11.2012 по 31.12.2023.
3. Позиції учасників судового засідання
3.1. Щодо клопотання про зміну запобіжного заходу
Захисники обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокати ОСОБА_16 та ОСОБА_14 підтримали подане клопотання, просили задовольнити з викладених у ньому підстав. 
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав подане клопотання та позицію своїх захисників.
Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання захисту. Прокурор зазначив, що востаннє питання зміни запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 , вирішувалося в ухвалі суду від 19.03.2026. З того моменту пройшло шість тижнів, протягом яких рух кримінального провадження з різних причин був мінімальним. У зв`язку з цим сторона обвинувачення переконана, що за такий незначний проміжок часу обставини, які були встановлені в ухвалі суду від 19.03.2026 та покладені в основу рішення про відсутність підстав для зменшення розміру застави ОСОБА_6 , жодним чином не змінилися. При цьому обґрунтування повторно поданого стороною захисту клопотання за змістом аналогічне обґрунтуванню клопотання, яке вирішувалося ухвалою суду від 19.03.2026. Враховуючи це та продовження існування ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор зазначив про відсутність підстав для зменшення розміру застави, застосованої до ОСОБА_6 .
3.2. Щодо клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_15 підтримав подане клопотання та просив задовольнити з викладених у ньому підстав. Захисник уточнив, що доказове значення запитуваних відомостей та документів прямо випливає з сформульованого прокурором обвинувачення, в якому зазначається про вплив/взаємодію обвинувачених з керівниками/власниками/уповноваженими особами ТОВ « Універсал-М » начебто для вчинення кримінального правопорушення, однак не зазначається конкретних відомостей про цих осіб. Отримати потрібну інформацію іншим чином неможливо, оскільки вона містить у собі охоронювану законом таємницю, проте отримання доступу до такої інформації, на переконання захисту, буде мати мінімальний вплив на права третіх осіб.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав подане клопотання та позицію свого захисника.
Прокурор ОСОБА_3 при вирішенні цього клопотання покладався на розсуд суду. При цьому сторона обвинувачення зазначила, що матеріали досудового розслідування не містять інформації та документів, доступ до яких хоче отримати сторона захисту. Разом з тим, матеріали досудового розслідування, що відкривалися стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України та будуть використовуватися прокурором під час судового розгляду для доведення винуватості обвинувачених, містять матеріали тимчасового доступу до реєстраційної справи ТОВ « Універсал-М », зі змісту яких можливо визначити кінцевого фактичного власника цього товариства, його керівників та уповноважених осіб.
Представник особи, у володінні якої перебувають запитувані документи - Головного управління ДПС у Закарпатській області , у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення. Будь-яких заяв, клопотань від Головного управління ДПС у Закарпатській області не надходило.
4. Оцінка та мотиви суду
4.1. Щодо клопотання про зміну запобіжного заходу (Т. 21, а.с. 56-80)
Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжні заходи є одним з різновидів заходів забезпечення кримінального провадження, що мають особливий порядок застосування в силу своїх негативних наслідків щодо сфери особистих прав та свобод підозрюваного чи обвинуваченого, яких вони можуть зазнати у разі застосування до них запобіжного заходу.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому суд виходить з того, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Клішин проти України" у справі №30671/04 від 23.01.2012 року наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Порядок застосування запобіжних заходів визначається у ст. 194 КПК України, у ч. 1 якої зазначається, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Отже, ухвалення судом рішення про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного чи обвинуваченого є належним правовим результатом розгляду та вирішення відповідного клопотання лише тоді, коли судом на основі наданих доказів буде встановлено відповідну сукупність умов, а саме - існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один ризик, що передбачений у ст. 177 КПК України, а також неможливість або недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 176, ч. 1 ст. 182 КПК України одним із видів запобіжних заходів є застава, яка полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч. 5, 7 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу (у тому числі зміні розміру застави), скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.
Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий.
Підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу.
Такими підставами може бути суттєва зміна обставин, які було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, зокрема, змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.
З рухом кримінального провадження, за конкретних його обставин, ризики, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді застави, можуть змінюватися. Такі зміни можуть передбачати припинення існування окремих ризиків, появу нових або зміну (збільшення чи зменшення) ступеня вже існуючих ризиків.
Внаслідок цього обґрунтованість застосування запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказаний запобіжний захід було застосовано, та у зв`язку з виникненням інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу.
В аспекті вищевикладеного суд звертає увагу на те, що сторона захисту під час підготовчого провадження вже ініціювала питання зміни запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_6 , шляхом зменшення розміру застави. Відповідне клопотання ухвалою суду від 19.03.2026 було залишено без задоволення з тих підстав, що ризики вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати в тій мірі, що виправдовує подальше застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 27 000 000 грн.
Хоча з моменту попереднього вирішення питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 пройшло більше тридцяти днів, що дає стороні захисту правові підстави повторно звернутися з таким клопотанням (ч. 5 ст. 201 КПК України), проте станом на момент постановлення цієї ухвали фактичний проміжок часу, що минув з моменту постановлення ухвали суду від 19.03.2026, становить менше двох місяців. Судом не встановлено, щоб за цей нетривалий період часу обставини, які були враховані в ухвалі суду від 19.03.2026 як підстава для відмови у зменшенні розміру застави, змінилися, або сталі відомі обставини, які існували на момент постановлення попередньої ухвали про відмову в зміні запобіжного заходу, проте не були відомі учасникам судового провадження, або з`явилися нові обставини, що обумовлювало б потребу в здійсненні чергового судового контролю за обґрунтованістю застосування до ОСОБА_6 відповідного запобіжного заходу.
Як наслідок, повторно подане захисником обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_16 клопотання про зміну запобіжного заходу обґрунтовано переважно доводами, які були проаналізовані та оцінені судом в ухвалі від 19.03.2026.
Оскільки 1) сторона захисту необхідність зменшення розміру застави, застосованої до обвинуваченого ОСОБА_6 , обґрунтовує доводами та обставинами, які були предметом нещодавнього судового контролю (ухвала суду від 19.03.2026), за результатами якого визнані недостатніми для констатації зменшення ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України; 2) такі обставини менше ніж за два місяці з моменту останнього судового контролю за обґрунтованістю застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу не змінилися, а також не з`явилися будь-які нові обставини, які б впливали на ступінь/міру ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України; 3) як наслідок, обґрунтування поданого клопотання переважно дублює доводи та аргументи клопотання, яке вирішувалося ухвалою суду від 19.03.2026, то суд за таких обставин і умов не знаходить підстав для інших висновків, аніж тих, що були викладені в ухвалі від 19.03.2026 - на поточній стадії судового провадження ризики вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати в тій мірі, що виправдовує подальше застосування до нього застави у розмірі 27 000 000 грн.
Попри те, що подане стороною захисту клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 містить обґрунтування, яке було предметом нещодавнього судового контролю, це клопотання також базується на нових доводах та аргументах, які хоча і не впливають на результат його розгляду, однак відповідь на них не надавалася в ухвалі суду від 19.03.2026. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне надати оцінку новим доводами та аргументам у цій ухвалі.
Сторона захисту стверджує про дисбаланс у застосуванні запобіжних заходів та порушення принципу співмірності, оскільки в кримінальному провадженні було зменшено розмір застави іншому обвинуваченому, який виконував роль виконавця, а обвинуваченому ОСОБА_6 , який виконував другорядну роль, було відмовлено у зменшенні розміру застави. Однак, суд вважає таке твердження безпідставним з огляду на наступне.
Так, ухвалою суду від 03.04.2026 було змінено запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 (згідно з пред`явленим обвинуваченням - одного з виконавців злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України), шляхом зменшення розміру застави з 30 000 000 грн до 20 000 000 грн. Судом було встановлено, що першочергово розмір застави визначався з урахуванням існування ризиків вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак ще під час досудового розслідування останній ризик припинив існування. Водночас, припинення існування одного ризику, який був покладений в основу визначеного розміру застави, не знайшло свого відображення на застосованому запобіжному заході шляхом його коригування до розміру, який буде достатнім для запобігання ризикам вчинення дій, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які, на переконання суду, не змінилися та продовжували існувати. У зв`язку з цим судом було прийнято рішення про необхідність зменшення розміру застави до 20 000 000 грн, що буде достатнім для мінімізації ризиків вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
У свою чергу, в ухвалі від 19.03.2026 судом було встановлено, що першочергово розмір застави, застосованої до ОСОБА_6 , так само визначався з урахуванням існування ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, і під час досудового розслідування останній ризик також припинив існування. Проте, на відміну від ситуації із запобіжним заходом, застосованим до обвинуваченого ОСОБА_4 , розмір застави, застосованої до ОСОБА_6 , переглядався в ухвалі слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 25.02.2025 у справі № 991/1538/25. В ухвалі слідчого судді було констатовано, що ризики вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, певною мірою зменшились з плином часу, а ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, припинив своє існування, що у сукупності з іншими обставинами (позитивна процесуальна поведінка ОСОБА_6 ) стало підставою для зменшення розміру застави до 27 000 000 грн.
Наведені ситуації відрізняються тим, що у зв`язку з припиненням існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, розмір застави, застосованої до ОСОБА_4 , був зменшений судом під час судового провадження, а розмір застави, застосованої до ОСОБА_6 , - слідчим суддею під час досудового розслідування. Додатково до цього, слідчим суддею було враховано зменшення ступеня існування ризиків вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, чого не було зроблено судом при зменшенні розміру застави ОСОБА_4 , оскільки не було встановлено обставин, які б свідчили про зменшення ступеня цих ризиків.
Вищевикладене не дає підстав для твердження про те, що в кримінальному провадженні наявний дисбаланс/неспівмірність/непропорційність у застосуванні запобіжного заходу до ОСОБА_6 . Навпаки обґрунтованість застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 піддавалося судовому контролю частіше (два рази під час досудового розслідування, два рази під час судового провадження), а сам розмір застави був зменшений слідчим суддею з урахуванням як зменшення ступеня ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, так і припинення існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Судовий контроль щодо застосування запобіжного заходу відносно інших обвинувачених здійснювався рідше та мав зовсім інші результати.
Ті обставини, що судом та слідчим суддею було надано різну «грошову оцінку» ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України (припинення існування ризику вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, стало підставою для зменшення розміру застави на 10 000 000 грн, а зменшення ступеня ризиків вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та припинення існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, стало підставою для зменшення розміру застави на 3 000 000 грн), не свідчать про непропорційність, неспівмірність, несправедливість чи необґрунтованість застосування запобіжних заходів до обвинувачених. Це лише відображає індивідуалізацію судового контролю відносно кожного конкретного обвинуваченого та здійснення його з урахуванням конкретних обставин, передбачених ст. 178 КПК України, умов застосування до них запобіжних заходів, ролі у вчиненні інкримінованого правопорушення тощо.
При цьому зі змісту сформульованого та пред`явленого прокурором обвинувачення слідує, що саме з ОСОБА_6 , який, на думку обвинувачення, є фактичним власником ТОВ « Універсал-М » та мав потребу у придбанні земельної ділянки для цього товариства, розпочалася реалізація події кримінального правопорушення. Це не дає можливості погодитися з позицією захисту щодо другорядної ролі обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого правопорушення.
Посилання сторони захисту на те, що показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 не доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого правопорушення, не мінімізує ризик вчинення обвинуваченим дій, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки 1) суд не володіє змістом показань цих свідків, наданих на стадії досудового розслідування, і такі показання не можуть бути оцінені під час підготовчого провадження; 2) як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, ці свідки не єдині в цьому кримінальному провадженні.
Як і в ухвалі суду від 19.03.2026, суд зазначає, що сплата заставодавцем коштів в якості застави за підозрюваного або обвинуваченого є актом добровільної волі такої особи, що вчиняється останньою при усвідомленні всіх можливих ризиків та незручностей, які можуть виникнути у зв`язку з поведінкою обвинуваченого та/або тривалістю судового процесу. Забезпечення завдань кримінального провадження за рахунок застосування до обвинуваченого застави не може підлаштовуватися виключно під життєві обставини заставодавця. Тому продовження існування ризиків вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, в тій самій мірі унеможливлює зменшення розміру застави навіть при доведенні наявності потреби заставодавця у поверненні грошових коштів. Зазначені фактори, що стосуються заставодавця, враховуються лише у сукупності з факторами зменшення ризику вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст. 177 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необхідність залишення без задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_16 про зміну запобіжного заходу.
4.2. Щодо клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів (Т. 15, а.с. 112-132)
Аналіз положень ст. 333 КПК України дає можливість дійти висновку, що під час судового розгляду учасники кримінального провадження можуть звертатися до суду з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом (ч. 1 ст. 333 КПК України).
Під час розгляду клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів суд також враховує причини, через які доступ не був здійснений під час досудового розслідування. Якщо судом під час судового провадження прийнято рішення про надання доступу до речей і документів, суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для здійснення такого заходу забезпечення кримінального провадження та ознайомлення учасників судового провадження з його результатами. Особа, яка під час судового провадження отримала речі і документи внаслідок здійснення тимчасового доступу до них, зобов`язана надати до них доступ у порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу (ч. 2 ст. 333 КПК України).
Заходи забезпечення кримінального провадження - це передбачені КПК України заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, а також з метою забезпечення дієвості кримінального провадження.
Зі змісту ст. 131, 132, 159-166 КПК України вбачається, що тимчасовий доступ до речей та документів - це захід забезпечення кримінального провадження, що може бути застосований під час кримінального провадження з метою забезпечення виконання його завдань. Тимчасовий доступ до речей та документів надається на підставі ухвали суду за клопотанням сторони кримінального провадження лише у випадку, якщо сторона кримінального провадження, яка подала клопотання, доведе, що відповідні речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні певної особи; ці документи або речі самі по собі або у сукупності з іншими речами і документами провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; а також ці речі і документи не містять у собі охоронювану законом таємницю. При цьому суд враховує можливість отримання відповідних речей та документів без застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також причини, через які сторона кримінального провадження не звернулася з відповідним клопотанням під час досудового розслідування.
Щодо особи, у володінні якої перебувають запитувані документи
Зі змісту поданого клопотання вбачається, що сторона захисту має намір отримати доступ до інформації та документів, що стосуються фізичних осіб, які отримували дохід від ТОВ « Універсал-М » у період з 30.11.2012 по 31.12.2023.
Згідно з п. 46.1 ст. 46, п. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу України платники податків, у тому числі податкові агенти, платники єдиного внеску зобов`язані подавати до контролюючих органів у строки, встановлені цим Кодексом для податкового місяця, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску.
Згідно з п. 63.12 ст. 63 ПК України інформація, що збирається, використовується та формується контролюючими органами у зв`язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних.
Системний аналіз положень податкового законодавства свідчить про те, що отримання фізичними особами доходів від ТОВ « Універсал-М » передбачає подання товариством як платником податків та податковим агентом до контролюючого органу податкової звітності із відображенням доходів та податків, що були нараховані та утримані відповідно з конкретних фізичних осіб. Це, у свою чергу, передбачає внесення Головним управлінням ДПС у Закарпатській області відповідної інформації до інформаційних баз даних.
Оскільки згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ « Універсал-М » в якості платника податків перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Закарпатській області , то це дає достатні підстави вважати, що запитувані стороною захисту документи можуть перебувати у володінні зазначеного органу державної влади.
Отже, стороною захисту доведено, а судом встановлено, що інформація та документи, про надання доступу до яких ставиться питання, перебувають у володінні Головного управління ДПС у Закарпатській області .
Щодо значення запитуваних документів для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні
Сторона захисту зазначає, що запитувані документи дадуть можливість ініціювати допит осіб, які зможуть надати показання на спростування висунутої стороною обвинувачення версії подій, яка знайшла своє відображення в обвинувальному акті, зокрема, відносно ОСОБА_4 .
Водночас, суд звертає увагу, що вищезазначене обґрунтування не є достатньою мірою конкретизованим. Стороною захисту не наведено достатніх, конкретизованих та обґрунтованих доводів з приводу того, які саме важливі обставини у кримінальному провадженні запитувані відомості та документи дадуть можливість підтвердити або спростувати. Зокрема, стороною захисту не наведено конкретного зв`язку між особами, які протягом більше одинадцяти років отримували доходи від ТОВ « Універсал-М », та інкримінованим правопорушенням і не зазначено, які саме обставини, що покладені в основу пред`явленого обвинувачення, ці особи зможуть підтвердити або спростувати. 
Замість цього сторона захисту, стверджуючи про важливість запитуваних відомостей для спростування пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, обмежується лише цитуванням окремих положень обвинувального акта, які самі по собі не свідчать про те, що особи, які отримувати доходи від ТОВ « Універсал-М », можуть мати відношення до цих подій.
Отже, на цьому етапі підготовчого провадження за наявного обсягу матеріалів справи стороною захисту достатньою мірою не обґрунтовано, а судом не встановлено, що запитувані документи та відомості мають значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Чи містять запитувані документи у собі охоронювану законом таємницю
До охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, яка знаходиться у володільця персональних даних (п. 8 ч. 1 ст. 162 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про захист персональних даних» персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
У своєму клопотанні сторона захисту просить надати доступ до інформації про прізвище, ім`я та по батькові, дату народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків та іншої наявної інформації щодо фізичних осіб, які отримували доходи від ТОВ « Універсал-М ». Вочевидь, сукупність запитуваної стороною захисту інформації дає можливість ідентифікувати конкретних фізичних осіб, а, отже, містить персональні дані про них.
Таким чином, документи, доступ до яких просить надати сторона захисту, містять у собі охоронювану законом таємницю. На цьому також наголошено і в листі Головного управління ДПС у Закарпатській області № 18150/6/Адв./07-16-24-04-06 від 08.11.2024 (Т. 15, а.с. 130-132).
У зв`язку з цим доступ до цих документів може бути наданий судом лише за умови, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (ч. 6 ст. 163 КПК України).
Як зазначалося судом вище, стороною захисту не наведено конкретного та достатнього обґрунтування того, що запитувана інформація про третіх осіб дасть можливість підтвердити або спростувати конкретні обставини інкримінованого правопорушення. Додатково до цього суд звертає увагу, що сторона захисту не довела, що такі обставини не можуть бути підтверджені або спростовані в інший спосіб, наприклад, наявними матеріалами досудового розслідування, показаннями інших свідків тощо.
При цьому всупереч доводам сторони захисту обвинувальний акт містить зазначення конкретних осіб, які пов`язані з ТОВ « Універсал-М » та з якими обвинувачені взаємодіяли при вчиненні інкримінованого правопорушення, що дає можливість стороні захисту допитати їх у судовому засіданні без отримання тимчасового доступу.
Додатково до цього суд враховує пояснення сторони обвинувачення, згідно з якими у матеріалах досудового розслідування наявна реєстраційна справа ТОВ " Універсал-М ", в якій містяться відомості про власників, керівників, уповноважених осіб цього товариства, з якими взаємодіяли обвинувачені та відомості про яких, у тому числі, сторона захисту хоче отримати.
Таким чином, на цьому етапі підготовчого провадження за наявного обсягу матеріалів справи стороною захисту не доведено, а судом не встановлено підстав для надання тимчасового доступу до документів та інформації, що містять у собі охоронюваному законом таємницю.
Щодо неможливості сторони захисту отримати запитувану інформацію в інший спосіб та причин, з яких тимчасовий доступ не був здійснений під час досудового розслідування
До клопотання сторони захисту долучено докази того, що захист самостійно намагався отримати потрібну інформацію шляхом направлення адвокатських запитів до Головного управління ДПС у Закарпатській області (Т. 15, а.с. 122-132). Разом з тим, листами володільця інформації № 14540/6/Адв./07-16-24-04-06 від 27.09.2024, № 18150/6/Адв./07-16-24-04-06 від 08.11.2024 було повідомлено про неможливість задоволення адвокатських запитів, оскільки останні стосуються отримання інформації, яка містить персональні дані третіх осіб.
Долучені до клопотання докази суд вважає достатніми для констатації неможливості сторони захисту отримати запитувану інформацію в інший спосіб, ніж шляхом тимчасового доступу.
Водночас, суд зазначає, що стороною захисту не наведено жодних причин, з яких тимчасовий доступ не був здійснений під час досудового розслідування шляхом звернення до слідчого судді. Хоча ці обставини не можуть бути самостійною та безумовною причиною для відмови у наданні тимчасового доступу, однак мають бути оцінені судом у сукупності з іншими підставами надання такого доступу (ч. 2 ст. 333 КПК України).
Оскільки стороною захисту 1) не доведено, що запитувана інформація має суттєве значення для встановлення важливих обставин цього кримінального провадження та може бути використана в якості доказів на підтвердження обставин, які не можуть бути доведені в інший спосіб, а запитувана інформація містить в собі охоронювану законом таємницю, та 2) не зазначено причин, з яких тимчасовий доступ не був здійснений під час досудового розслідування шляхом звернення до слідчого судді, то на цьому етапі підготовчого провадження суд не вбачає підстав для надання тимчасового доступу до інформації та документів, які перебувають у володінні Головного управління ДПС у Закарпатській області та стосуються отримання третіми особами доходів від ТОВ « Універсал-М ».
Отже, суд доходить висновку про необхідність залишення без задоволення клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів.
Керуючись ст. 159-166, 176-178, 182, 183, 194-197, 315, 333, 372, 376 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_16 про зміну запобіжного заходу.
Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_17 про тимчасовий доступ до речей і документів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає.
Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК.

Головуюча суддя ОСОБА_1