ЄУН: 336/7916/23
Провадження №: 2/336/41/2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року        м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю секретаря Нєдєльчевої О.В., позивача ОСОБА_1 (через підсистему ВКЗ), представника позивача –адвоката Солодовнікова А.В. (через підсистему ВКЗ), відповідача ОСОБА_2 (в залі суду), представника відповідача – адвоката Петруніної В.В. (через підсистему ВКЗ), розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
ВСТАНОВИВ:
07.08.2023 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» про стягнення матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначав наступне. 09.04.2023 о 12 годині 00 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Kia Rio», номерний знак НОМЕР_1 у м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, в районі е/о № 64 не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого втратив контроль над управлінням транспортного засобу та в некерованому стані допустив виїзд на смугу зустрічного руху, допустивши зіткнення з автомобілем позивача – «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 , після чого в некерованому стані продовжив свій рух та наїхав на перешкоду у вигляді стовбуру дерева. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. 19.06.2023 року постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/4567/22 (номер провадження 3/201/2009/2023) водія ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців. Позивач, посилаючись на те, що він є власником автомобіля «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 , вказав, що йому внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 в результаті ДТП було завдано матеріальну шкоду – у вигляді механічних пошкоджень його автомобіля. Цивільно - правова відповідальність власника автотранспортного засобу «Kia Rio», номерний знак НОМЕР_1 застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» (далі по тексту – ТДВ СК «КРЕДО». Позивач вказав, що він своєчасно повідомив ТДВ СК «КРЕДО» про вказане ДТП. 27.04.2023 року він звернувся до судового експерта-авто товарознавця ОСОБА_3 і згідно укладеного між ними договору було оглянуто пошкоджений автомобіль та зроблено висновок (№ 04-05 від 25.05.2023 р.) щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 , згідно якого вартість матеріальних збитків складає 592 602,74 грн. Крім того, як стверджує позивач. він поніс витрати на транспортування автомобіля «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 10 500 грн., за власний кошт направляв лист-запрошення на експертизу автомобіля для ОСОБА_2 (вартість відправлення 105 грн.) та оплатив за проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження 8842, 26 грн. Посилаючись на те, що матеріальна шкода та понесені ним витрати відповідачем не відшкодовані, а також посилаючись на те, що для звернення до суду він витратив 8000 грн. на професійну правничу допомогу, позивач просив суд:
Стягнути на його користь з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» страхове відшкодування в розмірі 592 602,74 грн., витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи транспортного засобу «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 8842,26 грн., витрати на транспортування транспортного засобу «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 10 500 грн., витрати на поштове відправлення у розмірі 105 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Позивач також просив звільнити його від сплати судового збору, оскільки він є учасником бойових дій. 
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2023 року позовну заяву залишено без руху – у зв`язку з тим, що пільги стосовно оплати судового збору, встановлені у п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» на позивача у даній справі не поширюються (т. 1, а. с. 71-72).
24.09.2023 року від позивача надійшли:
- заява про усунення недоліків, до якої додано квитанцію № P73X-1853-A9CX-2CPH від 29.08.2023 року про сплату судового збору в розмірі 6230 грн. (т. 1, а. с. 76)
- заява про залучення в якості співвідповідача ОСОБА_2 ;
- заява про долучення доказів до матеріалів справи, а саме, копії замовлення-наряду № 3971 від 10.05.2023 року; 
- уточнена позовна заява, в якій в якості співвідповідача вказано винуватця ДТП – ОСОБА_2 та уточнено позовні вимоги. Так в уточненій позовній заяві позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь з відповідача-1 - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» страхове відшкодування в розмірі 156 000 грн.; стягнути на його користь з відповідача-2 – ОСОБА_2 відшкодування завданих внаслідок ДТП матеріальних збитків в розмірів 466 806 грн.; стягнути на його користь з відповідача-2 – ОСОБА_2 витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи транспортного засобу «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 8842, 26 грн.; витрати на транспортування транспортного засобу «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 10500 грн., витрати на поштове відправлення у розмірі 105 грн. та витрати на замовлення-наряду № 3971 від 10.05.2023 року у розмірі 2756 грн. Також позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь пропорційно з обох відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. та судовий збір у розмірі 6228 грн. 06 коп. 
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 29.11.2023 року. 
Залучено до участі в справі ОСОБА_2 як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Цією ж ухвалою було установлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень.
24.11.2023 року від третьої особи – ОСОБА_2 надійшла заява про зупинення провадження у справі у зв`язку з тим, що він як військовослужбовець наразі перебуває в районі ведення активних бойових дій та не може користуватися своїми процесуальними правами повною мірою.
29.11.2023 року у підготовчому судовому засіданні розглянуто клопотання позивача та його представника щодо залучення до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2023 року вказане клопотання задоволено. Залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» як співвідповідача ОСОБА_2 . Підготовче судове засідання відкладено на 16.01.2024 року. 
02.01.2024 року від відповідача у справі – ОСОБА_2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з тим, що він як військовослужбовець перебуває у складі Збройних Сил України та бере участь у веденні бойових дій, тому не може користуватися своїми процесуальними правами повною мірою. Також в клопотанні відповідач ОСОБА_2 вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає в повному обсязі і що йому не направлений примірник позову та доданих до нього матеріалів. 
16.01.2024 року від представника позивача – адвоката Сабадирь В.О. надійшла заява, з якої видно, що позивач ОСОБА_1 заперечує стосовно клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження в справі, оскільки це призведе до порушення розумних строків розгляду справи. Просив суд відмовити в клопотанні відповідача ОСОБА_4 про зупинення провадження в справі
16.01.2024 року від представника позивача – адвоката Сабадирь В.О. надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи копії адвокатського запиту від 15.01.2024 року на адресу командира ВЧ НОМЕР_3 стосовно того, чи виконує військовослужбовець ОСОБА_2 на момент отримання цього запиту бойові дії по відсічі збройної агресії російської федерації у визначеному командуванням районі, тобто у довгостроковому відрядженні.
16.01.2024 року відбулось підготовче засідання в справі за участю позивача та його представника – адвоката Солодовникова А.В. За клопотанням представника позивача, з метою отримання відповіді на адвокатський запит суд оголошує перерву до 19.03.2024 року.
29.02.2024 року від відповідача – ТДВ «Страхова компанія «СК «КРЕДО» - надійшов відзив на позовну заяву, в якому страхова компанія зазначала, що 09.04.2023 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого ТДВ «СК «КРЕДО» транспортного засобу «KІА RІО» (поліс № 212546949) та пошкодженого транспортного засобу «TOYOTA CAMRY», р. н. НОМЕР_2 . 10.05.2023 року від позивача надійшло повідомлення про ДТП та заява на виплату страхового відшкодування з додатками. 10.05.2023 року представник СК «КРЕДО» склав Протокол огляду транспортного засобу, в якому зазначено перелік пошкоджень автомобіля «TOYOTA CAMRY», р. н. НОМЕР_2 . При розгляді заяви позивача про здійснення виплати страхового відшкодування на підставі Звіту № 46736 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 26.05.2023 та Звіту № 20518/3009556 про проведення незалежної оцінки вартості утилізації колісного транспортного засобу від 17.07.2023, було здійснено розрахунок суми виплати страхового відшкодування за пошкоджений внаслідок ДТП від 09.04.2023 року автомобіль «TOYOTA CAMRY», р. н. НОМЕР_2 . Полісом № 212546949 передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну -160000 грн., франшиза – 3200 грн. Тому у період з 31.08.2023 по 29.09.2023 ТДВ «СК «КРЕДО» здійснило виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 156800 грн. (тобто, різницю між лімітом відповідальності та франшизою). Факт повної виплати страхового відшкодування позивачу підтверджується платіжними інструкціями № 4359 від 31.08.2023 на суму 27800 грн., № 4410 від 05.09.2023 на суму 20000 грн., № 4541 від 11.09.2023 на суму 29000 грн., № 6653 від 29.09.2023 на суму 80000 грн. У відзиві на позовну заяву, при розгляді страхової справи стосовно ДТП, що сталася 09.04.2023, ТДВ «СК «КРЕДО» діяло чітко з дотриманням норм страхового законодавства і виконало усі свої зобов`язання, що стосувалися виплати страхового відшкодування потерпілій особі в повному розмірі, а тому ТДВ «СК «КРЕДО» є неналежним відповідачем по даній справі та подальше стягнення додаткових грошових коштів, які не входять суму страхового відшкодування є такими, що суперечать законодавству України. Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, то у зв`язку з невизнанням ТДВ «СК «КРЕДО» позовних вимог, оскільки ТДВ «СК «КРЕДО» є неналежним відповідачем в справі, то страхова компанія категорично заперечує і стосовно позовних вимог щодо стягнення на косить позивача судових витрат. Відповідач – ТДВ «СК «КРЕДО» просив суд відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог до Відповідача-1 – Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО», а справу розглядати без участі представника ТДВ «СК «КРЕДО» (т. 1, а. с. 194-204). 
14.03.2024 року від представника позивача – адвоката Сабадирь В.О. надійшли заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження в справі з тих підстав, що 26.02.2024 року було отримано відповідь на адвокатський запит від військової частини НОМЕР_3 . В цій відповіді вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 солдат ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 , який перебуває в розпорядженні командира ВЧ НОМЕР_3 , вибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_5 ) на лікування у зв`язку з хворобою, про що внесені відомості до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 09.01.2024 року № 9, тобто ОСОБА_2 на даний час не приймає безпосередньої участі у виконанні завдань по відсічі збройної агресії російської федерації у районі ведення воєнних (бойових) дій і не перебуває у довгостроковому відрядженні. Необгрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків. Крім того представник позивача вказала на те, що доцільним є розрізнення перебування особи у військовій частині, що виконує бойові завдання безпосередньо у зоні бойових дій, що реально унеможливлює повноцінну участь такої особи у судовому процесі, та перебування особи у військових частинах, що не беруть участь у виконанні бойових завдань у зоні бойових дій і не позбавлена можливості повноцінно користуватися своїми процесуальними правами. Подібна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 29.08.2022 року в справі № 461/5209/19, у постанові від 21.12.2022 року у справі № 456/2541/19 (т. 2, а. с. 33-34; 39).
15.03.2024 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про відвід судді – у зв`язку з тим, що йому не направлялися примірник позову та доданих до нього матеріалів, що вже є порушенням принципу рівності сторін. Також ОСОБА_2 вказує, що заявлене ним клопотання від 23 грудня 2023 року про зупинення провадження в справі судом не розглянуто. ОСОБА_2 , посилаючись на те, що вже до розгляду справи по суті допущені суттєві процесуальні порушення, що нівелюють завдання та основні засади цивільного судочинства щодо рівності та змагальності сторін, справедливості, неупередженості, своєчасності, добросовісності, розумності, обов`язковості судового рішення, зазначає, що у нього виникають обґрунтовані сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді Боєва Є.С. при розгляді ним справи № 336/7916/23 за позовом ОСОБА_1 , а тому він заявляє відвід судді (т. 2, а. с. 40-41). 
18.03.2024 року від представника позивача – адвоката Сабадирь В.О. надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до ТДВ «СК «КРЕДО» та до ОСОБА_2 , в якій зазначалося, що у зв`язку з отриманням позивачем відзиву ТДВ «СК «КРЕДО» на його позов та додатками до цього відзиву було виявлено, що за змістом наданого відповідачем Звіту № 46736 від 26.05.2023 року було зроблено висновок щодо вартості відновлювального ремонту та матеріальних збитків, а саме, встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ автомобіля «TOYOTA CAMRY», р. н. НОМЕР_2 складає 823 935, 24 грн. Позивачем також було понесені наступні витрати: на транспортування пошкодженого автомобіля у розмірі 10500 грн.; на проведення робіт згідно замовлення-наряду № 3971 від 10.05.2023 року у розмірі 2756 грн.; на проведення судовим експертом Поляницею І.А. транспортно-товарознавчої експертизи пошкодженого автомобіля – у розмірі 8842,26 грн.; на направлення листа-запрошення на експертизу автомобіля на адресу ОСОБА_2 - вартість відправлення склала 105 грн. Також в уточненій позовній заяві вказано, що на даний момент ТДВ «СК «КРЕДО» виплатило страхове відшкодування у граничному розмірі страхової суми – у розмірі 156800 грн., а тому різницю між спричиненими матеріальними збитками і виплаченим страховим відшкодуванням та понесені позивачем витрати слід стягнути лише з відповідача ОСОБА_2 . Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 викладено наступним чином: 
Стягнути на його користь з відповідача-2 – ОСОБА_2 відшкодування завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальних збитків в розмірі 667135, 24 грн.; стягнути на його користь з відповідача-2 – ОСОБА_2 витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи транспортного засобу «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 8842, 26 грн.; стягнути на його користь з відповідача-2 – ОСОБА_2 витрати на транспортування транспортного засобу «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 10500 грн.; стягнути на його користь з відповідача-2 – ОСОБА_2 витрати на поштове відправлення у розмірі 105 грн.; стягнути на його користь з відповідача-2 – ОСОБА_2 витрати на замовлення-наряду № 3971 від 10.05.2023 року у розмірі 2756 грн. Також позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь пропорційно з обох відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. та судовий збір у розмірі 6228 грн. 06 коп. (т. 2, а. с. 56-66).
18.03.2024 року від представника позивача – адвоката Сабадирь В.О. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказано, що позивач не погоджується з викладеними у відзиві аргументами. 
Також 18.03.2024 року від представника позивача – адвоката Сабадирь В.О. надйшла заява про долучення до матеріалів справи квитанцій Укрпошти про направлення відповідачу-1 та відповідачу-2 уточненої позовної заяви, заперечень на клопотання про зупинення провадження, відповіді на відзив на позовну заяву.
19.03.2024 року в підготовчому судовому засіданні були присутні позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Солодовников А.В. Вирішується питання щодо заявленого відповідачем ОСОБА_2 відводу судді Боєву Є.С. 
Ухвалою від 19.03.2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Боєва Євгена Сергійовича. 
В цьому ж судовому засіданні вирішується питання щодо заявленого відповідачем ОСОБА_2 клопотання про зупинення провадження. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2024 року клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі задоволено. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зупинити до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.
11.05.2024 року повторно від відповідача-1 – ТДВ «СК «КРЕДО» надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач-1, не визнаючи вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ТДВ «СК «КРЕДО» страхового відшкодування, витрат на правничу допомогу та розподілу судових витрат, зазначав наступне. Оскільки ТДВ «СК «КРЕДО» діяло з дотриманням норм страхового законодавства, виконало усі свої зобов`язання, що стосувалися виплати страхового відшкодування, в повному обсязі – виплатило потерпілому страхове відшкодування у граничному розмірі страхової суми (ліміту відповідальності) за страховим полісом № 212546949, то ТДВ «СК «КРЕДО» є неналежним відповідачем у справі, а тому відсутні підстави і для стягнення з ТДВ «СК «КРЕДО» судових витрат. Також у цьому відзиві відповідач-1 просив суд розглядати справу без участі представника ТДВ «СК «КРЕДО». До відзиву на позовну заяву додано матеріали на підставі яких проводилася процедура виплати страхового відшкодування, включаючи: Протокол огляду колісного транспортного засобу від 10.05.2023; «Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу» від 26.05.2023, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 ; «Звіт № 20518/3009556 про проведення незалежної оцінки вартості утилізації колісного транспортного засобу» від 17.07.2023, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ЮЖТРАНСІНВЕСТ»; Страховий акт № 3009556-1 згідно якого було здійснено виплату потерпілому суми страхового відшкодування в розмірі 156800 грн.; платіжні інструкції №№ 4410, 4359, 4541, 6653 на підтвердження перерахування суми страхового відшкодування потерпілому (т. 2, а. с. 121-124; 128-152; 153-156; 157; 158-161). 
12.08.2024 року від представника позивача – адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни надійшло клопотання про поновлення провадження в справі – у зв`язку з отриманою у відповідь на адвокатський запит інформацією від 23.07.2024 року, з якої вбачається, що солдата ОСОБА_2 , який перебував в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_3 , виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_6 . Докази щодо цього додані до клопотання. Посилаючись на приписи ст. 254, 258 ЦПК України, на те, що обставини, які викликали зупинення провадження в справі відпали, представник позивача просила суд поновити розгляд даної цивільної справи (т. 2, а. с. 170-177).
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2024 року у задоволенні клопотання представника позивача – адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни про поновлення провадження у справі – відмовлено (з тих підстав, що з доданих до клопотання письмових доказів вбачається, що ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу частини НОМЕР_3 та направлено до нового місця служби у м. Дніпро (т. 2, а. с. 183). 
14.11.2024 року від представника позивача – адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни надійшло клопотання про поновлення провадження в справі – у зв`язку з тим, що згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_3 № 30/5/17387 від 30.10.2024 на адвокатський запит вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на службі в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тобто, відповідач ОСОБА_2 не перебуває у складі Збройних Сил України чи у складі військового формування, які безпосередньо переведені на воєнний стан та здійснюють заходи щодо відсічі збройної агресії російської федерації шляхом виконання бойових розпоряджень. Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не є військовим формуванням, що випливає з Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, яке затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154. Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просила суд поновити розгляд цієї цивільної справи (т. 2, а. с. 184-189). 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2024 року поновлено провадження у цій справі. Підготовче судове засідання призначено на 04.02.2025 року (т. 2, а. с. 194).
04.02.2025 року підготовче судове засідання проведено в режимі конференції № 3999548. У зв`язку з тим, що позивач не направив відповідачу ОСОБА_2 копію уточненої позовної заяви з усіма додатками, доказів стосовно відправлення не надав, суд своєю ухвалою від 04.02.2025 року залишив уточнену позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків. Підготовче судове засідання відкладено на 03.03.2025 року (т. 3, а. с. 2-4; 5-6).
10.02.2025 року від представника позивача – адвоката Сабадирь В.О. надійшла заява про усунення недоліків з додатками – поштовими квитанціями та описом вкладення, які свідчать про направлення копії уточненої позовної заяви з додатками за місцем проживанні ОСОБА_2 та за місцем його служби.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2025 року прийнято уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ТДВ «СК «КРЕДО», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди внаслідок ДТП (т. 3, а. с. 14-15). 
03.03.2025 року від відповідача-2 – ОСОБА_2 надійшло клопотання (з додатками) про зупинення провадження в справі, оскільки він перебуває на військові службі по мобілізації в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 02.07.2024 року по теперішній час, що підтверджено відповідними наказами. Також відповідач-2 вказує в своєму клопотанні, що всупереч твердженням представника позивача за змістом пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби. ОСОБА_2 , посилаючись на те, що він не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 , бажає особисто приймати участь у розгляді справи, проте перебуває у складі Збройних Сил України, крім того перебуває на стаціонарному лікуванні наслідків важкої контузії, терміни лікування йому не відомі (довідка мед. закладу додається) і ці обставини суттєво унеможливлюють його повноцінну участь у розгляді справи, просив суд зупинити провадження в даній справі. Крім того ОСОБА_2 зазначав про порушення своїх прав, оскільки він досі не отримав копію позовної заяви з додатками (т. 3, а. с. 20-24). 
03.03.2025 року судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Розгляд справи перенесено на 15.04.2025 року. 
06.03.2025 року від представника позивача – адвоката Сабадирь В.О. надійшли заперечення на клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження в справі. По-перше, адвокат вказує на те, що відповідачу ОСОБА_2 були двічі направлені позовна заява, уточнена позовна заяв з додатками - на адресу його реєстрації та на адресу місця роботи, про що в справі наявні докази про відправлення по пошті. Тобто, відповідач мав реальну можливість ознайомитися з цими матеріалами. Крім того, відповідач вдруге просить зупинити провадження по справі, посилаючись на те, що знаходиться в складі лав ЗСУ. Проте, виходячи з практики Верховного Суду (ухвала від 29.08.2022 року в справі № 461/5209/19; рішення в справах №757/52540/16-ц; № 501/1699/17; постанова від 21.12.2022 року в справі №456/2541/19) провадження в справі зупиняється у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України, або інших утворених відповідно до закону військових формувань, які переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Тобто, мають бути докази того, що такі підрозділи приймають участь у виконанні бойових завдань. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» визначено структуру Збройних Сил України, надано вичерпний перелік військових формувань. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки не входять до цього переліку, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки не є військовим формуванням, що випливає Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154. Представник позивача вказує на те, що клопотання про зупинення провадження вже було раніше задоволено, справа була зупинена, потім було поновлення провадження, вважає, що повторно зупиняти провадження по тому самому предмету та на тих самих підставах є недоцільним. Також представник позивача вказала на те, що надана відповідачем ОСОБА_2 довідка з мед. закладу не свідчить про знаходження ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванн та про наявність у нього важкої контузії. Представник позивача – адвокат Сабадирь В.О. просила суд у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 . Щодо зупинення провадження у справі відмовити (т. 3, а. с. 29-31).
10.03.2025 року від іншого представника позивача – адвоката Зачепіло З.Я. також надійшли заперечення на клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження в справі. В цих запереченнях викладена аналогічна вищевикладеній позиція представника позивача. Крім того, адвокат Зачепіло З.Я. вказала на те, що відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно, тому представник позивача вважає, що ОСОБА_2 може скористатися правом, яке врегульоване законодавством щодо можливості залучення представника та вирішення справи у розумні строки. Також представник позивача вказала на те, що аргументи відповідача щодо зупинення провадження у справі є недоцільними і такими, що порушують принцип розумності строків розгляду справи, а тому просила суд у задоволення клопотання відповідача ОСОБА_2 щодо зупинення провадження в справі відмовити (т. 3, а. с. 34-38).
14.03.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Францен Юрія Ігоровича надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.
25.03.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Францен Юрія Ігоровича надійшло клопотання про призначення авто товарознавчої експертизи. В клопотанні вказано, що проведення огляду в ході експертного транспортно - товарознавчого дослідження № 04-05 від 25.05.2023 року пошкодженого транспортного засобу «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 відбулось за відсутності ОСОБА_2 . Відповідач заперечує, що всі зафіксовані під час огляду автомобіля пошкодження виникли у результаті дій ОСОБА_2 під час ДТП. Відповідач вважає, що всів пошкодження, які не мають відношення до ДТП, були вписані до акту огляду транспортного засобу з метою завищення вартості ремонту. Крім того позивач не надав доказів на підтвердження придбання запчастин на здійснення ремонту автомобіля, а тому відповідач не згодний з визначеним розміром заподіяних збитків та вважає їх завищеними. З метою визначення дійсного розміру завданих збитків внаслідок ДТП представник позивача просив суд призначити автотоварознавчу експертизу, вказавши перелік питань, які він вважає необхідними поставити перед експертами (т. 3, а. с. 51-52). 
08.04.2025 року від представника позивача – адвоката Зачепіло З.Я. надійшли заперечення на клопотання від відповідача-2 – ОСОБА_2 про призначення автотоварознавчої експертизи. Посилаючись на те, що в матеріалах справи знаходиться достатньо доказів (висновків і звітів експертів) щодо визначення вартості матеріального збитку, спричиненого в результаті ДТП, а також на те, що з 2023 року відповідач здійснив ряд клопотань, які були спрямовані на затягування розгляду справи, представник позивача вважає, що і клопотання відповідача ОСОБА_2 про призначення автотоварознавчої експертизи заявлено також з метою затягування розгляду справи. Представник позивача просила суд у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 щодо проведення автотоварознавчої експертизи відмовити (т. 3, а. с. 67-70).
15.04.2025 року в судовому засіданні вирішувалося питання щодо заявленого відповідачем ОСОБА_2 клопотання про призначення авто товарознавчої експертизи. У зв`язку з необхідністю доповнення питань, які необхідні для вирішення експертом оголошено перерву, судове засідання призначено на 12.05.2025 року.
05.05.2025 року від представника позивача – адвоката Зачепіло З.Я. надійшла заява про надання додаткових питань, поставлених на вирішення експертизи (т. 3, а. с. 85-87). 
12.05.2025 року від нового представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Петруніної Вікторії Віталіївни надійшла заява про вступ у справу як представника.
Також 12.05.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Петруніної В.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що між нею та ОСОБА_2 був укладений договір про надання правничої допомоги лише 09.05.2025 року і їй необхідно ознайомитися з матеріалами справи. 
12.05.2025 року в судовому засіданні ухвалено про часткове задоволення клопотання відповідача ОСОБА_2 щодо призначення автотоварознавчої експертизи і зупинення провадження в справі на час проведення експертизи. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2025 року призначено автотоварознавчу експертизу. Оскільки автомобіль перебуває у позивача в Полтавській області, проведення експертизи доручено експертам Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на вирішення експертів поставлено наступні питання:
-Яка вартість матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 09.04.2023 р. о 12:00 год.?;
-Яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 09.04.2023 р. о 12:00 год.?;
-Яка вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 09.04.2023 р. о 12:00 год.?;
-Яка величина втрати товарної вартості транспортного засобу «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 09.04.2023 р. о 12:00 год.?;
-Яка ринкова вартість колісного транспортного засобу «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, 09.04.2023 р.?;
-Яке значення становить коефіцієнт фізичного зношення складових колісного транспортного засобу «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, 09.04.2023 р.?;
-Яка вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу на замінювані частини колісного транспортного засобу «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 ?;
-Який розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику колісного транспортного засобу «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті пошкодження внаслідок ДТП від 09.04.2023 року (т. 3, а. с. 99-100).
До суду також 16.04.2025 року надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 про долучення до матеріалів справи довідки щодо транспортного засобу «Toyota Camry», VIN-код НОМЕР_7 , отриманої за його зверненням до компанії «carVertical» (тобто, щодо історії пошкоджень та ДТП вказаного транспортного засобу). До клопотання долучено копію цієї довідки. Клопотання разом із додатками 22.05.2025 року було повернуто відповідачу ОСОБА_2 у зв`язку з пропущеним строком для подання доказів (т. 3, а. с. 117). 
05.06.2025 року з Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, надійшло клопотання судового експерта В.В. Вовк, в якому вказано, що з метою проведення повної та об`єктивної експертизи необхідно надати у розпорядження експерта для проведення технічного огляду вказаний в ухвалі суду транспортний засіб (автомобіль «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 ) 11.06.2025 року о 10.00 год. за адресою: Полтавська обл., с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В (оглядовий майданчик ТСЦ5341 МВС) (т. 3, а. с. 118-120). 
17.06.2025 року від Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи у зв`язку з тим, що об`єкт дослідження – транспортний засіб «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 у зазначений час для проведення огляду до Полтавського НДЕКЦ не наданий. Матеріали цивільної справи в 3-х томах повернуто до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. (т. 3, а. с. 122-123). 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2025 року поновлено провадження у цій справі. Призначено судове засідання на 15.09.2025 року (т. 3, а. с. 127).
15.09.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Петруніної В.В. надійшло клопотання про доручення доказів. В клопотанні адвокат зазначила, що вступивши у справу та вивчивши матеріали справи вона встановила, що у заяві від 30.04.2025 року представник позивача вказав, що автомобіль позивача був проданий. Як вказала адвокат, з відкритих джерел інформації, за її запитом: https://carma.com.ua/car/4t1b11hk8ku844151 вона довідалась, що 13.12.2023 року автомобіль був проданий.
Також 15.09.2025 року представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Петруніна В.В. надіслала в порядку статті 93 ЦПК України питання, які вона вважає за необхідне задати позивачу, а саме:
-Коли конкретно було продано автомобіль «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_2 ?
-В якому стані був проданий автомобіль «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_2 ?
-За яку суму було продано автомобіль «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_2 ?
-Чи наявна змога надати договір купівлі-продажу автомобіля «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_2 ?
Також адвокат, посилаючись на положення ч. 1 ст. 127 ЦПК України просила поновити пропущений строк для подачі доказів та питань, оскільки вступила у справу в якості представника відповідача вже після спливу такого строку. 
15.09.2025 року від представник відповідача ОСОБА_2 – адвоката Петруніної В.В. надійшла заява, в якій адвокат, посилаючись на положення ч. 1 ст. 1192 ЦК України та на правові позиції Верховного Суду, викладені: в п. 9 Постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»; в п. 14 Постанови № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»; в Постанові від 30.01.2019 року в справі № 753/21303/16-ц, просила суд в разі прийняття рішення щодо необхідності стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування вартості збитків, що є рівними вартості належного позивачеві автомобіля на момент ДТП, розглянути питання щодо передачі на користь особи, відповідальної за шкоду (відповідача), пошкодженого майна, зокрема, передати пошкоджений автомобіль «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_2 , номерні знаки в кількості 2 шт., ключі та свідоцтво про реєстрацію ТЗ.
15.09.2025 року в судовому засіданні суд вислухав пояснення сторін, оголошено перерву. Наступна дата судового засідання 19.11.2025 року. 
15.09.2025 року надійшли письмові пояснення представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Петруніної В.В., в яких адвокат, посилаючись на: положення п. п. 14, 15 Постанови № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»; на ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; на правові позиції, викладені в постановах Верховного суду (від 10.06.2020 року – справа № 357/12491/18, від 03.02.2021 року – справа № 910/17947/15, від 30.01.2019 року – справа № 753/21303/16-ц, на ст. 1192 ЦК України, зазначала, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача повної ринкової вартості автомобіля, що за звітом вих. № 46736 від 26.05.2023 року становить 823 935,24 грн., свідчать про те, що позивач визнає свій автомобіль фізично знищеним. Попри це про готовність передати пошкоджений автомобіль у власність відповідача, у випадку задоволення таких вимог, не повідомляє, а факт продажу ним автомобіля унеможливлює такі дії. Доказів продажу автомобіля, як і вартість такого продажу позивачем не повідомлено, за таких умов задоволення позову неможливо, оскільки відсутні вихідні дані для визначення реальної різниці між вартістю автомобіля до та після ДТП та неможливо врахувати при цьому розмір отриманої позивачем вигоди від продажу пошкодженого автомобіля.
10.10.2025 року від представник позивача – адвоката Зачепіло З.Я. надійшли письмові пояснення, в яких адвокат вказує на те, що позивач не вважає транспортний засіб фізично знищеним, що він просив суд стягнути з відповідача не ринкову вартість автомобіля, а просив про відшкодувати завданих внаслідок ДТП матеріальних збитків. Позивач мав намір провести відновлювальний ремонт автомобіля та користуватися ним і надалі, проте у зв`язку із певними життєвими обставинами був змушений здійснити продаж вказаного транспортного засобу, причому жодних застережень щодо заборони продажу такого транспортного засобу чинне законодавство України не містить. Тому посилання представника відповідача на обов`язок передачі позивачем знищеного автомобіля є безпідставними, оскільки позивач не вважає автомобіль фізично знищеним. Позивач продав автомобіль у 2023 році, відтак позбавлений можливості передати даний транспортний засіб відповідачеві. Відповідно до ч. 4 ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники пошкодженого (знищеного) майна зобов`язані зберігати пошкоджене (знищене) майно, у тому числі транспортні засоби, у тому стані, в якому воно перебувало після настання дорожньо-транспортної пригоди, до того часу, поки його не огляне представник страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону – МТСБУ), а також забезпечити можливість проведення огляду пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, представниками страховика (МТСБУ). Тобто, обов`язку зберігати таке майно, у тому числі транспортний засіб, довше, законом не передбачається, а отже і не передбачає обов`язку передавати знищений транспортний засіб заподіювану шкоди. Також вважає, що на питання, які викладені письмово представником відповідача, позивач не вправі відповідати, оскільки порушено процесуальні строки та справа розглядається вже по суті. Представник позивача просила суд врахувати ці пояснення, у задоволенні вимог ОСОБА_2 щодо передачі йому транспортного засобу «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 відмовити, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
19.11.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Петруніної В.В. надійшли додаткові пояснення, в яких адвокат Петруніна В.В. зазначає, що із Звіту за вих.. №46736 від 26.05.2023 року, складеного СОД ФОП ОСОБА_5 , вартість відновлювального ремонту в розмірі 1019454 грн. 09 коп. перевищує ринкову вартість в розмірі 823935 грн. 24 коп.. тобто оцінювачем прирівняний матеріальний збиток до ринкової вартості. Адвокат вказує на несталість та незрозумілість кінцевої позиції позивача, а тому заява про передачу на користь особи, відповідальної за шкоду, пошкодженого майна підлягає розгляду та прийняттю.
19.11.2025 року підготовче судове засідання закінчено, призначено справу до судового розгляду на 24.02.2026 року.
24.02.2026 року відкладено розгляд справи у зв`язку з технічними проблемами на 18.05.2026 року. 
В судовому засіданні, яке відбулось 18.05.2026 року, суд заслухав пояснення учасників судового засідання, дослідив письмові докази, провів судові дебати та перейшов до стадії ухвалення рішення, на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України ухвалення та проголошення якого призначено на 28 травня 2026 року. 
Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами, дійшов такого висновку. 
Судом встановлено, що 09.04.2023 о 12 годині 00 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Kia Rio», номерний знак НОМЕР_1 у м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, в районі е/о № 64 не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого втратив контроль над управлінням транспортного засобу та в некерованому стані допустив виїзд на смугу зустрічного руху, допустивши зіткнення з автомобілем позивача – «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 , після чого в некерованому стані продовжив свій рух та наїхав на перешкоду у вигляді стовбуру дерева. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
В якості доказу того, що мала місце ця подія (ДТП, що відбулося 09.04.2023 року) та того, що ДТП вчинено з вини ОСОБА_2 , позивач надав суду копію постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2023 року у справі № 201/4567/22 згідно якої водія ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців (т. 1, а. с. 11-12). 
Позивач, посилаючись на те, що він є власником автомобіля «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 , вказав, що йому внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 в результаті ДТП було завдано матеріальну шкоду – у вигляді механічних пошкоджень його автомобіля. Цивільно - правова відповідальність власника автотранспортного засобу «Kia Rio», номерний знак НОМЕР_1 застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» (далі по тексту – ТДВ СК «КРЕДО». Позивач вказав, що він своєчасно повідомив ТДВ СК «КРЕДО» про вказане ДТП. 27.04.2023 року він звернувся до судового експерта-авто товарознавця ОСОБА_3 і згідно укладеного між ними договору було оглянуто пошкоджений автомобіль та зроблено Висновок (№ 04-05 від 25.05.2023 р.) щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 , згідно якого вартість матеріальних збитків складає 592602, 74 грн. Крім того, як стверджує позивач, він поніс витрати на транспортування автомобіля «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 10 500 грн., за власний кошт направляв лист-запрошення на експертизу автомобіля для ОСОБА_2 (вартість відправлення 105 грн.) та оплатив за проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження 8842, 26 грн.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «СК «КРЕДО». Згідно іх страховим полісом 212546949 від 19.12.2022 року ліміт страхового відшкодування по майну складає 160 000 грн., франшиза – 3200 грн. Також сторонами визнається така обставина, як виплата страховиком потерпілій особі ( ОСОБА_6 ) страхового відшкодування в повному обсязі, а саме, в граничному розмірі 156 800 грн. (тобто, 160 000 грн. – 3200 грн. =156 800 грн.). Підставою для нарахування і виплати суми страхового відшкодування були: повідомлення ОСОБА_1 про подію, що має ознаки страхового випадку від 10.05.2023 року; заява потерпілої особи ( ОСОБА_1 ) про виплату страхового відшкодування; протокол огляду колісного транспортного засобу від 10.05.2023; «Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу» від 26.05.2023, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 ; «Звіт № 20518/3009556 про проведення незалежної оцінки вартості утилізації колісного транспортного засобу» від 17.07.2023, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ЮЖТРАНСІНВЕСТ»; Страховий акт № 3009556-1, згідно з яким було призначено виплату потерпілому суми страхового відшкодування в розмірі 156 800 грн. Перерахування вказаної суми (частками) на рахунок потерпілої особи підтверджено наданими страховиком копіями платіжних інструкцій (№ 4359 від 31.08.2023 р., № 4410 від 05.09.2023 р., №., № 4541 від 11.09.2023 р, № 6653 29.09.2023 р. (т. 1, а. с. 207-250: т. 2, а. с. 1-22). 
Таким чином, на час постановлення суддею ухвали від 08.11.2023 року про відкриття провадження в справі спір між ОСОБА_1 та відповідачем-1 – ТДВ «СК «КРЕДО» був відсутній.
З огляду на те, що позивач згодом подав суду уточнену позовну заяву, суд вирішує спір, виходячи зі змісту уточненої позовної заяви ОСОБА_1 , яка надійшла до суду 18.03.2024 року (т. 2, а. с. 56-66).
В уточненій позовній заяві позивач, посилаючись на наданий відповідачем-1 – ТДВ «СК «КРЕДО» відзив на позовну заяву та на додатки, які були долучені до цього відзиву, взяв до уваги обставини виплати йому в повному обсязі страхового відшкодування, передбаченого страховим полісом: у розмірі різниці між лімітом відповідальності (160 000 грн.) та франшизою (3200 грн.), тобто, в розмірі 156 800 грн. Також позивач, обґрунтовуючи свої уточнені позовні вимоги, взяв в якості доказу щодо розміру матеріального збитку не висновок судового експерта-автотоварознавця ОСОБА_3 , з яким він уклав договір (Висновок № 04-05 від 25.05.2023 р.), а наданий відповідачем-1 (ТДВ «СК «КРЕДО»), а Звіт суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_5 (Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 46736 від 26.05.2023 року). Позивач в уточненій позовній заяві вказав, що в Звіті № 46736 від 26.05.2023 року зроблено висновок щодо вартості відновлювального ремонту та матеріальних збитків, а саме, встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ автомобіля «TOYOTA CAMRY», р. н. НОМЕР_2 складає 823 935, 24 грн. Позивач в уточненій позовній заяві вказав, що на даний момент ТДВ «СК «КРЕДО» виплатило страхове відшкодування у граничному розмірі страхової суми – у розмірі 156 800 грн., а тому різницю (823 935, 24 грн. – 156 800 грн. = 667 135, 24 грн.) має виплатити відповідач-2 – ОСОБА_2 . Загалом в уточненій позовній заяві від 18.03.2024 року позивач просив суд:
-Стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача-2 – ОСОБА_2 відшкодування завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальних збитків в розмірі 667 135, 24 грн.; 
-Стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача-2 – ОСОБА_2 витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи транспортного засобу «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 8842, 26 грн.; 
-Стягнути на його користь з відповідача-2 – ОСОБА_2 витрати на транспортування транспортного засобу «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 10 500 грн.; 
-Стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача-2 – ОСОБА_2 витрати на поштове відправлення у розмірі 105 грн.; 
-Стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача-2 – ОСОБА_2 витрати на замовлення-наряду № 3971 від 10.05.2023 року у розмірі 2756 грн.;
-Стягнути на користь ОСОБА_1 пропорційно з обох відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.;
- Стягнути на користь ОСОБА_1 пропорційно з обох відповідачів судовий збір у розмірі 6228 грн. 06 коп. (т. 2, а. с. 56-66).
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь з ОСОБА_2 відшкодування завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальних збитків в розмірі 667 135, 24 грн., суд дійшов таких висновків. 
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.
Частиною 1 статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Разом з тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість, страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.
Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.
Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань-деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав.
Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України (№ 1961-IV) «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.
У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб потерпілою особою визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик (або МТСБУ) або особа, винна у у його пошкодженні. 
Так, судом встановлено, що на дату спричинення ДТП (09.04.2023 року) автомобіль «Toyota Camry», д.р.н. НОМЕР_2 перебував у власності позивача – ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав значних механічних пошкоджень. В уточненій позовній заяві позивач в обґрунтування розміру матеріальних збитків, спричинених з вини водія ОСОБА_2 , посилався як на доказ на наданий відповідачем-1 (ТДВ «СК «КРЕДО») Звіт суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_5 (Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 46736 від 26.05.2023 року). Цей Звіт № 46736 від 26.05.2023 року був замовлений страховиком як невід`ємна частина порядку призначення та розрахунку страхових виплат (т. 1, а. с. 212-250; т. 2, а. с. 1-10). 
У Висновку Звіту № 46736 вказано наступне: 
«Оцінка проведена станом на 10.05.2023
Вартість відновлювального ремонту КТЗ «Toyota Camry», д.р.н. НОМЕР_2 , визначена за витратним підходом, складає 1 019 454, 09 грн.
Ринкова вартість КТЗ «Toyota Camry», д.р.н. НОМЕР_2 , визначена за порівняльним підходом, може складати 823 935,24 грн. На підставі виконаних досліджень та рекомендацій, зроблено висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «Toyota Camry», д.р.н. НОМЕР_2 станом на 10.05.2023 дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини але без урахування ВТВ: У = 82 3935, 24 грн.» (т. 1, а. с. 224).
З огляду на зміст цього Звіту 46736 від 26.05.2023 року, виходячи з того, що вартість відновлювального ремонту значно перевищує ринкову вартість автомобіля на момент ДТП, страховиком було здійснено необхідну додаткову процедуру – замовлено у суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «ЮЖТРАНСІНВЕСТ» проведення незалежної оцінки вартості утилізації колісного транспортного засобу. У Звіті № 20518/3009556 про проведення незалежної оцінки вартості утилізації колісного транспортного засобу від 17.07.2023 року у розділі «ВИСНОВКИ» вказано: «Вартість утилізації пошкодженого КТЗ «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 може скласти 369 660 00 грн.» (т. 2, а. с. 14).
На підставі обох вищевказаних Звітів страховиком 31.08.2023 року було складено страховий акт № 3009556-1, в пункті 3 якого вказано наступне: 
3.1. Розрахунок суми страхового відшкодування здійснювався на підставі: Згідно звіту № 46736 від 26.05.2023 та звіту № 20518 від 17.07.2023
3.2. Вартість відновлювального ремонту   1 019 454, 09 
3.3. Ринкова вартість на момент ДТП   823 935, 24
3.4. Вартість залишків    369 660, 00
3.5. Розмір Франшизи    3200, 00
3.6. Сума страхового відшкодування до виплати 156 800 (т. 2, а. с. 17-18).
Таким чином, позивач, отримавши в повному обсязі страхове відшкодування, ознайомившись з матеріалами справи, зокрема зі змістом Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 46736 від 26.05.2023 року і застосувавши в судовому процесі цей Звіт як письмовий доказ, не міг бути необізнаним щодо змісту Звіту № 20518/3009556 про проведення незалежної оцінки вартості утилізації колісного транспортного засобу від 17.07.2023 року і не міг не побачити, що в обох Звітах його пошкоджений автомобіль визначений як знищений. 
З матеріалів справи убачається, що наданий ТДВ «СК «КРЕДО» розрахунок розміру страхового відшкодування (з яким позивач погодився), свідчить про те, що він виконаний для випадку, коли потерпіла особа не визнає належний йому автомобіль фізично знищеним і не погоджується передати його залишки страховій компанії. З виплаченим страховою компанією розміром страхового відшкодування позивач погодився. Отже, згода чи незгода позивача передати залишки транспортного засобу винній у його пошкодженні особі – ОСОБА_2 , з огляду на те, що ліміт відповідальності страховика не перевищує розміру заподіяної потерпілій особі шкоди, не має правового значення. 
Аналогічний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-176 цс 18. 
Також при вирішенні цього питання суд бере до уваги правову позицію, викладену в Постанові Великої палати ВС від 14.06.2023 року (в справі № 125/1216/20), в якій висловлено наступне: «За змістом статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП… Порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961-IV, і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП».
Як вбачається з матеріалів справи та визнається позивачем ОСОБА_1 , він, не вважаючи належний йому автомобіль знищеним, продав його. Дійсно, ніхто не забороняє потерпілій особі не визнавати пошкоджений транспортний засіб знищеним і потерпілий вправі або відремонтувати або відчужити таке майно, що і було зроблено позивачем ОСОБА_1 вже в ході розгляду даної справи. Проте в такому випадку законом передбачено, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Оскільки ОСОБА_1 не визнав транспортний засіб знищеним, при вирішенні спору не може передати відповідачу ОСОБА_2 залишки автомобіля (і, як наслідок, отримати відшкодування збитків у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП), суд дійшов наступних висновків. 
Зі змісту звіту № 46736 від 26.05.2023, звіту № 20518 від 17.07.2023 (на який посилається в якості доказу ОСОБА_1 в уточненій позовній заяві) та зі страхового акту № 3009556-1, складеного ТДВ «СК «КРЕДО», вбачається, що ринкова вартість автомобіля «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 на момент ДТП складала 823 935, 24 грн.; вартість автомобіля після ДТП («вартість залишків») – 369 660, 00 грн.; сума виплаченого страхового відшкодування – 156 800 грн.
Тобто, в частині відшкодування позивачу завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальних збитків позов підлягає частковому задоволенню - має бути відшкодована різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП та після ДТП, з урахуванням вже виплаченої суми страхового відшкодування: 
823 935, 24 грн. – 369 660, 00 грн. – 156 800 грн. = 297 475, 24 грн.
Суд зауважує, що сторона відповідача посилалася на те, що Звіт суб`єкта оціночної діяльності не може замінити висновки судового експерта, зокрема через те, що суб`єкт оціночної діяльності не попереджався про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.
Як вбачається з дослідницької частини експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 04-05 ринкова вартість досліджуваного колісного транспортного засобу на момент пошкодження з урахуванням встановлених значень коригування складає 883 272,14 грн. (т. 1 а.с. 13-35).
У разі врахування цієї вартості транспортного засобу до ДТП у вищенаведеній формулі: 883 272,14 грн. – 369 666,00 – 156 800 грн = 356 805,54 грн., тобто стягненню з відповідача у цьому разі підлягає більший розмір збитків, ніж визначений Звітом суб`єкта оціночної діяльності, на якому ґрунтуються уточнені вимоги позивача. Тому в даному випадку суд надає перевагу Звіту суб`єкта оціночної діяльності. 
Окрім цього, 26.05.2026, тобто після переходу до стадії ухвалення судового рішення, від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, яким просить долучити до матеріалів справи копію договору купівлі-продажу автомобіля від 13.12.2023.
Враховуючи стадію судового розгляду, відсутність клопотання про поновлення пропущеного строку для подання доказів, суд не бере до уваги вказаний доказ при вирішенні справи.
Також в силу положень статті 30 Закону України № 1961-IV підлягають задоволенню в повному обсязі і позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди – в розмірі 8500 грн., які підтверджені актом виконаних робіт №44 та квитанцією до прибуткового касового ордера № 44 від 09.04.2023 (т. 1 а.с. 61, 62).
Вирішуючи питання щодо стягнення на користь ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_2 витрат на проведення транспортно-товарознавчої експертизи транспортного засобу «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 8842, 26 грн. та витрат на поштове відправлення на адресу ОСОБА_2 повідомлення про дату і місце проведення цієї експертизи у розмірі 105 грн., суд дійшов наступних висновків. В матеріалах справи відсутні докази того, що ТДВ «СК «КРЕДО» відмовляло позивачу у процедурі оформлення страхової виплати або вимусило потерпілого замовити проведення автотоварознавчого дослідження за його кошти. ТДВ «СК «КРЕДО» діяло у відповідності до законодавства, замовило відповідні автотоварознавчі дослідження, результатом яких були: Звіт суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_5 (Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 46736 від 26.05.2023 року та Звіт суб`єкту оціночної діяльності ТОВ «ЮЖТРАНСІНВЕСТ» (Звіт № 20518/3009556 про проведення незалежної оцінки вартості утилізації колісного транспортного засобу від 17.07.2023). Як вбачається з матеріалів справи, у первісній позовній заяві ОСОБА_1 в якості доказу щодо розміру матеріальних збитків посилався на виготовлений за його замовленням висновок судового експерта-автотоварознавця ОСОБА_3 (Висновок № 04-05 від 25.05.2023 р.) – витрати на виготовлення якого він поніс в розмірі 8842, 26 грн. і в зв`язку з яким він відправляв поштове повідомлення на адресу ОСОБА_2 , витрати на яке склали 105 грн. 
Проте в уточненій позовній заяві ОСОБА_1 , обґрунтовуючи збільшення розміру матеріальних збитків, зазначив в якості доказу не виготовлений на його замовлення Висновок № 04-05 від 25.05.2023 р., а виготовлений на замовлення страховика Звіт суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_5 - Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 46736 від 26.05.2023 року. Суд вважає, що позивач ОСОБА_1 не надав суду обґрунтування щодо необхідності замовлення та проведення ним за свої кошти транспортно-товарознавчої експертизи і пов`язаної з цим відправки поштового повідомлення, оскільки в уточненій позовній заяві в якості письмового доказу щодо вартості матеріальних збитків він зазначав лише наданий страховиком Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 46736 від 26.05.2023 року. Тобто, необхідності в замовленні позивачем і в проведенні автотоварознавчого дослідження у судового експерта-автотоварознавця ОСОБА_3 не було, ніякого значення для вирішення справи по суті виготовлений за замовленням позивача Висновок № 04-05 від 25.05.2023 р. не має, цей доказ, виходячи з позиції позивача, не є належним. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на проведення транспортно-товарознавчої експертизи транспортного засобу «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 8842, 26 грн. та витрат на поштове відправлення у розмірі 105 грн. задоволенню не підлягають.
Щодо заявленої ОСОБА_1 позовної вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 з відповідача-2 – ОСОБА_2 витрати на замовлення-наряду № 3971 від 10.05.2023 року у розмірі 2756 грн. суд зазначає наступне. Як пояснювала сторона позивача, ці витрати були здійснені задля проведення дефектовки для проведення автотоварознавчого дослідження судовим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 . Тому суд визнає ці витрати також необґрунтованими з тих же самих підстав, і відмовляє у задоволенні цієї позовної вимоги.
Також позивач ОСОБА_1 в уточненій позовній заяві просив суд стягнути на його пропорційно з обох відповідачів (з ТДВ «СК «КРЕДО» та з ОСОБА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. та сплачений ним судовий збір у розмірі 6268 грн. 06 коп.
Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші  судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 6230 грн (т. 1, а.с. 76), а також поніс витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000 грн (т 1 а.с. 66, 67).
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_7 задоволені частково (50,49 % від суми заявлених позовних вимог), то відшкодуванню на користь позивача підлягає частина судового збору в розмірі 3145,78 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4039,52 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 76-82, 141, 263-264, 352, 354 ЦПК України, 
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача-2 – ОСОБА_2 відшкодування завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальних збитків в розмірі 297 475,24 гривень, витрати на транспортування транспортного засобу «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 – в розмірі 8500 гривень.
Стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача-2 – ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3145,78 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4039,52 гривень. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача-2 – ОСОБА_2 судові витрати за оплачений позивачем судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 2256, 50 грн.
В решті позову – відмовити. 
Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , проживає: АДРЕСА_1 ; 
Відповідач-1 – Товариство з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО», ЄДРПОУ 13622789, адреса: 69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 34; 
Відповідач-2 – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.С. Боєв

28.05.26