Справа № 127/35124/25
Провадження 2/127/8085/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

23 квітня 2026 року 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: Борисюк І.Е., 
за участю: секретаря судового засідання Обертун Н.М.,
представника позивача Марценюк Л.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Вінницької міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась Служба у справах дітей Вінницької міської ради з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачі тривалий час ведуть асоціальний спосіб життя та зловживають спиртними напоями. У стані алкогольного сп`яніння поводять себе агресивно, вчиняють бійки та сварки між собою та оточуючими. Матеріальне становище сім`ї є вкрай скрутним, оскільки батьки ніде офіційно не працюють, дохід сім`ї складається із невеличких епізодичних підробітків, які тут же пропиваються. Житло, у якому мешкає сім`я, перебуває у напівзруйнованому аварійному стані: глинобитні стіни будинку ззовні та всередині обдерті, вкриті тріщинами, через які сиплеться глина, у частині вікон відсутні скляні шибки, всередині приміщення підлога частково земляна, частково з прогнилих дошок, речі розкидані, все приміщення захаращене купами сміття. Їжу подружжя готує у дворі на вогнищі, туалет відсутній, а подвір`я та город занедбані та захаращені. Під час своєї вагітності ОСОБА_1 на обліку у жіночій консультації не перебувала, народжувати дитину почала у непристосованих домашніх умовах і тільки третій період пологів відбувся у неї в пологовому стаціонарі. До пологового будинку ОСОБА_1 прибула у брудному одязі, від неї відчувався стійкий неприємний запах. За повідомленням адміністрації КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини» ОСОБА_1 не дотримується правил особистої гігієни, не може засвоїти навички по вигодовуванню та догляду за дитиною. Під час перебування у лікувальному закладі ОСОБА_1 поводила себе дивним чином, що спричинило її госпіталізацію до КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня імені академіка О.І. Ющенка ВОР», де вона перебувала з 01.10.2025 до 15.10.2025. Відповідно до довідки вказаного лікувального закладу від 16.10.2025, ОСОБА_1 була оглянута лікарсько-консультативною комісією та з урахуванням її поточного психічного стану, відповідно до висновків комісії, вона не може в повному обсязі виконувати обов`язки та доглядати за дитиною. Під час лікування матері у психоневрологічній лікарні, новонароджена дитина перебувала під наглядом медичних працівників Центру матері та дитини. Після виписки з КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня імені академіка О.І. Ющенка ВОР» ОСОБА_1 до сина у лікарню не з`явилася, зацікавленості у його подальшій долі не виявила. Зі слів сусідів, мати перебувала у с. Гавришівка за різними адресами та продовжувала вживати спиртні напої. Батько дитини - ОСОБА_2 лише один раз відвідав КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини», поцікавився місцезнаходженням своєї дружини, але зацікавленості щодо сина не виявив. Реєстрація народження дитини у органах ДРАЦС відбулася 22.10.2025 за ініціативи працівників служби у справах дітей міської ради, які тривалий час розшуковували батька та матір дитини та з великими труднощами змогли забезпечили явку матері до Вінницького відділу ДРАЦС. На підставі вищевикладених обставин, 29.10.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був взятий на облік служби у справах дітей як такий, що опинився у складних життєвих обставинах внаслідок неналежного виконання батьками своїх обов`язків. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , окрім сина ОСОБА_4 , є батьками ще двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо яких вони позбавлені батьківських прав рішеннями Вінницького районного суду Вінницької області від 27.03.2020 у справі № 128/2330/19 та від 01.06.2022 у справі № 128/1967/21. Крім того, ОСОБА_2 двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 1732 КУпАП.
Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про відібрання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батьків – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без позбавлення їх батьківських прав та передачу дитину на опікування органу опіки та піклування Вінницької міської ради, а також стягнення з відповідачів на користь і утримання дитини аліментів в розмірі по частці від усіх видів їх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з кожного щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі.
Ухвалою суду від 10.11.2025 вищевказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено провести у порядку загального позовного провадження. Також, даним судовим рішенням запропоновано відповідачам, зокрема, надати суду відзив на позовну заяву і докази по справі, роз`яснено наслідки ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. 
З матеріалів справи вбачається, що поштові відправлення із ухвалою суду від 10.11.2025 та копією позовної заяви із доданими до неї документами, направлені відповідачам неодноразово за адресою їх місця проживання (перебування), зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулися до суду із відмітками «адресат відсутній». У зв`язку із чим, судом було повідомлено відповідачів про розгляд справи також через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Таким чином, суд вжив усіх можливих заходів для повідомлення відповідачів про розгляд справи.
Отже, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, вважається, що відповідачі були належним чином повідомленими про розгляд справи.
У строк, визначений вищевказаним судовим рішенням, від відповідачів відзиви на позов не надійшли. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідачів на адресу суду також не надійшли.
Ухвалою суду від 22.01.2026 в судове засідання викликано свідків, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, належним чином були повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідачами суду не повідомлено. Таким чином, відповідачі не з`явились в судове засідання без поважних причин. 
Представник позивача не заперечувала щодо розгляду справи у відсутність відповідачів та проведення заочного розгляду справи.
Враховуючи вищевикладене, думку представника позивача, а також положення ст.ст. 223 і 280 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання у відсутність відповідачів та провести заочний розгляд справи (ухвала суду постановлена без оформлення окремого документа та занесена до протоколу судового засідання).
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. 
При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 22.10.2025 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 2035. (а.с. 10)
Наказом начальника служби у справах дітей Вінницької міської ради № 294 від 29.10.2025, дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку із ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. (а.с. 13)
Заступником директора Вінницький міський центр соціальних служб Вінницької міської ради листом № 01-23/936 від 23.09.2025 повідомлено службу у справах дітей про сім`ю ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Повідомлено, що жінка народила дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку у лікарів не перебувала, декларація із сімейним лікарем не підписана. ОСОБА_7 разом з новонародженою дитиною перебуває у відділенні патології новонароджених, де їй надається допомога щодо набуття навиків догляду за новонародженою дитиною, оскільки мати має низький рівень батьківського потенціалу. Повідомлено, що ОСОБА_1 ще не опанувала навичок догляду за малям. Матеріальне становище родини є складним, зі слів батька дитини загальний дохід сім`ї становить 2 000, 00 гривень, отримані від тимчасових заробітків. З огляду на викладене, Вінницький міський центр соціальних служб Вінницької міської ради просив службу у справах дітей в межах її компетенції захистити права новонародженої дитини. (а.с. 14)
З листа директора КНП «ВМКЛ «Центр матері та дитини» № 1539 від 26.09.2025 вбачається повідомлення служби у справах дітей про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у даному закладі народила хлопчика. Під час вагітності мати на обліку у жіночій консультації не перебувала та не обстежена. Пологи розпочалися вдома, тільки ІІІ період пологів відбувся в пологовому стаціонарі. Жінка перебувала у брудному одязі, мала неохайний зовнішній вигляд, не дотримується правил особистої гігієни, не може засвоїти навички по вигодовуванню та догляду за дитиною. У відділенні жінка періодично поводить себе агресивно та хамить медичному персоналу. У зв`язку із чим КНП «ВМКЛ «Центр матері та дитини» просив службу у справах дітей звернути увагу на дану сім`ю та вирішити питання про подальше перебування матері та дитини. (а.с. 15)
Згідно повідомлення КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» № 31/10682 від 16.10.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 15.10.2025 представлена на ЛКК. Висновок ЛКК: враховуючи поточний психічний стан, пацієнтка ОСОБА_1 не може в повному обсязі виконувати батьківські обов`язки та доглядати за дитиною. (а.с. 16)
Згідно довідки-характеристики № 171, виданої 30.09.2025 старостою Стадницького СО, громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають у шлюбу від 12.10.2017. ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями, безробітна, немає ніяких доходів, на даний час не може сумлінно виконувати свій батьківський обов`язок по відношенню до дитини. ОСОБА_2 не працює, має негативну характеристику від сусідів та односельчан. У стані алкогольного сп`яніння буває часто, проявляє агресивну поведінку, конфліктний. Сім`я проживає у будинку по АДРЕСА_1 , який перейшов у спадок від батька ОСОБА_1 . Право на спадщину не оформлене. Оселя стара, утримується в недостатньо належному стані. Господарство в даному домоволодінні не утримується і не ведеться. Протягом 2025 року надходили скарги до старостату від жителів села на поведінку обох жителів – громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Часто порушують громадянський порядок і спокій, здійснюють дрібні хуліганські правопорушення. (а.с. 17)
З акта перевірки житлових умов за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що будинок дерев`яний, обкладений глиною, дах шиферний – протікає, валиться, без ремонту, підлога в аварійному стані, вікна мають пошкодження. У будинку відсутній газ, опалення пічне, але не задовольняє усю житлову площу, світло підключене, воду потрібно носити від сусідів, своя криниця висохла. Висновок комісії: будинок знаходиться в аварійному стані, відсутні санітарно-гігієнічні умови для проживання. (а.с. 18)
26.09.2025 головними спеціалістами відділу превентивної роботи Служби у справах дітей Вінницької міської ради 26.09.2025 було проведено бесіду з батьками новонародженої дитини - громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . (а.с. 19)
Також судом встановлено, що діти відповідачів – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували на обліку у Службі у справах дітей Вінницької міської ради, як діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, що підтверджується витягами електронних обліково-статистичних карток на дітей від 30.09.2025 (а.с. 20-21)
Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27.03.2020 у справі № 128/2330/19, яке набрало законної сили 07.08.2020, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнуто з кожного аліменти на утримання дитини в розмірі по частці їх заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 28.08.2019 до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 22-25зв.)
Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01.06.2022 у справі № 128/1967/21, яке набрало законної сили 04.07.2022, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягнуто з кожного аліменти на утримання дитини в розмірі по частці їх заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16.07.2021 до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 26-29)
Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 12.12.2018 у справі № 128/2855/18, яка набрала законної сили 26.12.2018, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення. (а.с. 30)
Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.04.2024 у справі № 128/1055/24, яка набрала законної сили 23.04.2024, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення. (а.с. 31)
З актів відвідування дитини за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , затверджених начальником служби у справах дітей Вінницької міської ради від 25.09.2025, 17.10.2025 та 21.10.2025, вбачається, що у будинку не створені належні умови проживання для новонародженої дитини; ОСОБА_2 рекомендовано зареєструвати народження дитини в органах ДРАЦС та проведено роз`яснювально-профілактичну бесіду, під час якої йому рекомендовано офіційно працевлаштуватись та зробити ремонт помешкання з метою покращення умов проживання сім`ї. Крім того, з метою з`ясування місця перебування громадянки ОСОБА_8 вирішено звернутися з відповідним листом до ВРУП ГУНП у Вінницькій області. (а.с. 32-34зв.)
Вищевказані обставини також підтверджуються актом оцінки потреб сім`ї/особи та відповідним висновком, складеними за результати оцінки в період з 25.09.2025 по 26.09.2025 фахівцями Вінницького міського центру соціальних служб. (а.с. 35-39)
З висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 03.11.2025 № 01/00/011/67095 вбачається, що орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним відібрання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – відповідачів по справі без позбавлення їх батьківських прав. (а.с. 7-9)
Згідно з ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Згідно із ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. 2 – п. 5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. 
У п. 2 – п. 5 ч. 1 ст. 164 СК України зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.
Приймаючи до уваги положення ч. 1 і ч. 2 ст. 171 СК України, суд зауважує, що враховуючи вік дитини, заслухання її думки унеможливлено.
Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу (абз. 3 ч. 1 ст. 170 СК України).
У судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_9 , яка повідомила суду, що є головним спеціалістом відділу превентивної роботи ССД Вінницької міської ради. Свідок зазначила, що про сім`ю ОСОБА_10 стало відомо у вересні 2025 року від працівників соціальних служб; ОСОБА_1 поступила до пологового в неохайному вигляді, брудною та із стійким неприємним запахом; на обліку не перебувала, поводила себе агресивно та мала низький материнський потенціал. Свідок повідомила, що новонароджена дитина відповідачів – це не перша їх дитина. Сім`я вже перебувала на обліку. Відповідачі позбавлені батьківських прав на двох старший дітей. Оскільки ОСОБА_1 поводилась агресивно, її з ЦМД було направлено до психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка. Свідок зазначила, що батько лише один раз відвідав ЦМД, поцікавившись дружиною, однак дитиною не поцікавився. Свідок також повідомила, що умови проживання родини жахливі та фактично відсутні і проживати там небезпечно не лише новонародженій дитині. Зв`язку із відповідачами немає, фактично застати їх за місцем проживання неможливо. Відповідачі взагалі не цікавляться дитиною, яка з грудня 2025 року перебуває у Вінницькому обласному центрі медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям Вінницької обласної ради, жодного разу не відвідали сина. Крім того свідок повідомила, що за сприяння служби у справах дітей було відшукано ОСОБА_1 та доставлено до відділу ДРАЦС для реєстрації новонародженої дитини, однак ОСОБА_1 в той самий день втратила видане їй свідоцтво про народження дитини. Сім`я за місцем свого проживання характеризується негативно, ОСОБА_2 агресивний та зловживає алкогольними напоями.
У судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_11 , яка є заступником директора з педіатрії КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини». Свідок повідомила, що ОСОБА_1 народила хлопчика; на обліку не перебувала; під час пологів і після поводила себе неадекватно як по відношенню до дитини (трусила дитину, плювала на неї), так і до працівників закладу; не дотримувалась правил особистої гігієни; не дивлячись на зусилля мед.персоналу, не могла засвоїти навички по вигодовуванню та догляду за дитиною. З ЦМД ОСОБА_1 була госпіталізована до КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР». Також свідок повідомила, що мати дитину не відвідувала, а батько в ЦМД був лише один раз і дитиною не цікавився. Свідок зазначила, що у матері взагалі відсутні навички догляду за дитиною.
У судовому засіданні в якості свідка було допитано заступника старости Стадницького старостинського округу ОСОБА_12 , яка повідомила, що родина ОСОБА_10 веде асоціальний спосіб життя; у будинку відсутні умови для проживання, будинок знаходиться в аварійному стані; відповідачі ніде не працюють, зловживають алкогольними напоями та поводять себе агресивно (мешканці громади неодноразово звертались із скаргами). 
Ухвалою суду від 23.04.2026 було продовжено судовий розгляд справи за відсутності свідка ОСОБА_13 , враховуючи думку представника позивача (ухвала суду постановлена без оформлення окремого документа та занесена до протоколу судового засідання).
Згідно з ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.
Тому, при оцінці показань свідків судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідками.
Судом прийнято до уваги, що свідки надавали показання, посилаючись на інформацію, якою володіють особисто. Показання свідків узгоджуються з поясненнями представника позивача та не суперечать матеріалам справи. Тому, судом прийнято до уваги показання свідків.
Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 – ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.
Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.
Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.
Також, судом в ухвалі суду від 10.11.2025 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями.
Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 – п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд, заслухавши представника позивача та показання свідків, дослідивши письмові пояснення викладені позивачем в позовній заяві та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи наведене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню.
Так, у ході розгляду справи судом встановлено, що батьками малолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Дитина перебуває на обліку в службі у справах дітей Вінницької міської ради з 29.10.2025 як така, що опинилася у складних життєвих обставинах, у зв`язку із ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. ОСОБА_1 під час вагітності не перебувала на медичному обліку, вела асоціальний спосіб життя, була неохайною та зловживала алкогольними напоями. Народжувати дитину ОСОБА_1 почала у непристосованих домашніх умовах і тільки третій період пологів відбувся у неї в пологовому стаціонарі, куди вона була прибула у брудному одязі. За повідомленням адміністрації КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини» ОСОБА_1 не дотримується правил особистої гігієни, не може засвоїти навички по вигодовуванню та догляду за дитиною. З КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини» ОСОБА_1 була госпіталізована до КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня імені академіка О.І. Ющенка ВОР», де вона перебувала з 01.10.2025 до 15.10.2025. Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії ОСОБА_1 не може в повному обсязі виконувати обов`язки та доглядати за дитиною. Під час лікування матері у психоневрологічній лікарні, новонароджена дитина перебувала під наглядом медичних працівників КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини». Після виписки з КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня імені академіка О.І. Ющенка ВОР» ОСОБА_1 до сина у лікарню не з`явилася, зацікавленості у його подальшій долі не виявила. Батько дитини - ОСОБА_2 лише один раз відвідав КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини», поцікавився місцезнаходженням своєї дружини, але зацікавленості щодо сина не виявив. Реєстрація народження дитини у органах ДРАЦС відбулася 22.10.2025 виключно за ініціативою та сприянням працівників служби у справах дітей Вінницької міської ради, які тривалий час розшуковували батьків дитини.
Батьки не відвідують дитину, взагалі не цікавляться нею та продовжують вести аморальний спосіб життя. За відомим місцем проживання родина ОСОБА_10 характеризується негативно.
Також судом встановлено, що відповідачі, крім новонародженого сина ОСОБА_14 , є батьками ще двох малолітніх дітей – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно яких вони були позбавлені на підставі рішень Вінницького районного суду Вінницької області від 27.03.2020 по справі № 128/2330/19 і від 01.06.2022 по справі № 128/1967/21.
При вирішенні спору судом враховано, що даний спір стосується чутливої сфери правовідносин, а тому першочергове значення має надаватися саме найкращими інтересами дитини та створенню умов для її духовного та фізичного розвитку.
Згідно із законодавством України позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується лише тоді, коли усі інші не дають позитивних результатів. 
У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (ст. 1 СК України).
У частині першій статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
У статті 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні, відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України.
Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.
Повноліття за українським законодавством настає з вісімнадцяти років, згідно ч. 1 ст. 34 ЦК України. 
Отже до досягнення 18 років фізична особа має правовий статус дитини. Наявність у особи правового статусу дитини означає, що така особа має відповідні права та обов`язки дитини. Спеціальні норми, які конкретизують обсяг прав та обов`язків дитини, містяться як у Сімейному кодексі України, так і у Цивільному кодексі України. Крім того, права дитини підлягають спеціальному захисту на підставі положень Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини).
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до п. 1 ст. 18 і п. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Пунктом першим статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Пунктом першим і другим статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ч. 1 - ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.
В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, взагалі не піклуються про розвиток свого сина, не проявляють інтересу до дитини, не цікавляться його долею та життям. При цьому що найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, судом розцінюються як ухилення від виховання дитини батьками, внаслідок їх поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками.
Доцільність відібрання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батьків без позбавлення батьківських прав встановлена висновком виконавчого комітету Вінницької міської ради № 01/00/011/67095 від 03.11.2025. (а.с. 7-9)
Судом прийнято до уваги, що висновок органу опіки та піклування ВМР має рекомендаційний характер для суду і не є обов`язковими та повинен оцінюватись судом за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України.
Однак, враховуючи вищевказане суд погоджується з вищезазначеним висновком, оскільки він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини.
Суд прийшов до висновку, що поведінка батьків дитини не відповідає нормам суспільної моралі, призводить до негативних наслідків, зокрема створює реальну загрозу для життя дитини, її здоров`я та морального розвитку.
Встановлені в ході розгляду справи обставини вказують на те, що наразі батьки не можуть забезпечити малолітньому синові належну турботу й виховання, а їх сім`я не є для нього тим середовищем, в якому б він міг отримати належний розвиток, нормальне самоусвідомлення, а також засвоїти в подальшому загальні норми моралі, відчути атмосферу доброзичливості, безпеки, підтримки та любові.
Суд дійшов переконання, що наразі залишення малолітнього ОСОБА_14 із батьками не забезпечить дитині розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.
Тому, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відібрання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батьків без позбавлення їх батьківських прав.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 170 СК України, суд прийшов до висновку про передачу дитини на опікування органам опіки та піклування Вінницької міської ради.
У даному випадку судом на перше місце поставлено «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даних осіб (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дітей на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню їх інтересів (Пункт 1 статті 3).
Суд вважає за необхідне роз`яснити, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за їх заявою або одного з них може постановити рішення про повернення їм дитини на підставі ч. 3 ст. 170 СК України.
Згідно із ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
При визначені розміру аліментів та матеріальних можливостей відповідачів судом враховано стан здоров`я та матеріальне становище дитини.
Також судом враховано, що на підставі рішень Вінницького районного суду Вінницької області у справах № 128/2330/19 та № 128/1967/21 з відповідачів стягуються аліменти на утримання старших двох доньок в розмірі по частці їх заробітку (доходу) з кожного на кожну дитину, тобто по частці заробітку (доходу) кожного з батьків.
Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Суд не визначає мінімального розміру аліментів на дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч. 2 ст. 182 СК України.
Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Судом прийнято до уваги, що аліменти на утримання дитини необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Розмір аліментів, зокрема, обумовлюється фінансовими можливостями обох батьків, які в рівній мірі зобов`язані утримувати дитину, забезпечувати її потреби необхідні для її віку, розвитку тощо. При цьому, стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів.
Крім того, згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Таким чином, стягнення з відповідачів аліментів на утримання сина у визначеному представником позивача розмірі, враховуючи розмір аліментів які вже стягуються з відповідачів, перевищуватиме граничний розмір визначений ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно із ст. 179 СК України аліменти є власністю дитини. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.
Суд дійшов до переконання в наявності підстав для стягнення на користь дитини аліментів на її утримання, оскільки відповідачі зобов`язані та можуть надавати щомісячне утримання дитині в розмірі по частці від свого заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.
Перерахування аліментів здійснювати на особистий рахунок дитини, який законні представники дитини зобов`язані відкрити у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання батька/матері окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України.
Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного.
Оскільки позивач на момент звернення до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», а також положення ст. 141 ЦПК України, з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 10 900, 80 гривень – по 5 450, 40 гривень з кожного (по 3 028, 00 гривень за вимогу про відібрання дитини (пропорційно розміру задоволених вимог – 100 %) та по 2 422, 40 гривень за вимогу про стягнення аліментів (пропорційно розміру задоволених вимог – 80 %)).
Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.
На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини, ст.ст. 6, 19, 141, ч. 1 – ч. 4 ст. 150, п. 2 – п. 5 ч. 1 ст. 164, ч. 1 і ч. 3 ст. 170, ч. 1 і ч. 2 ст. 171, ст. 179, ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182, ч. 1 і ч. 3 ст. 183, ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 192, ч. 2 і ч. 3 ст. 193 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 34 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 11-13, 76-83, 89, 90, 133, 141, 223, 229, 235, 258, 259, 263-268, 280-284, 288, 354 ЦПК України, суд, –

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Відібрати малолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батьків – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без позбавлення їх батьківських прав та передати дитину на опікування органам опіки та піклування Вінницької міської ради.
Стягувати з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 аліменти на користь та утримання малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по частці заробітку (доходу) кожного з батьків, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.11.2025 і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 10 900, 80 гривень – по 5 450, 40 гривень з кожного.
Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду позивачем може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 .

Служба у справах дітей Вінницької міської ради: код ЄДРПОУ 44566028; місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 50.

Рішення суду складено 28.04.2026.

Суддя