ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 року	справа № 380/1687/26 м.Львів	
Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/1687/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обчислення розміру пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 , без застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, а саме за 2022, 2023, 2024 роки, з подальшим перерахунком пенсії із застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2023, 2024, 2025 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати ОСОБА_1 з 01.01.2026 (з дня призначення пенсії за віком) пенсію за віком з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме: за 2023, 2024, 2025 роки, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 07.04.2014 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII). Зазначив, що з 01.01.2026, за його заявою, відповідач призначив позивачеві пенсію за віком згідно Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-ІV). Позивач вважає, що оскільки за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV він звернувся вперше, то відбулося нове призначення пенсії, а не переведення з одного виду на інший в розумінні частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV. За таких обставин підлягав застосуванню показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2023, 2024, 2025 роки. Оскільки на дату призначення пенсії (01.01.2026) показник середньої заробітної плати за 2025 рік ще не був затверджений, то відповідно до абзацу 7 частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV мав застосовуватися наявний показник за 2022-2024 роки у розмірі 15057,09 грн з подальшим перерахунком пенсії після отримання даних за 2025 рік.
У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що при переведенні позивача з пенсії за віком, призначеної за Законом №1788-XII, на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком. Вказав, що у даному випадку має місце не первинне призначення пенсії в розумінні ч.2 ст.40 Закону №1058-IV, а переведення з одного виду пенсії на інший. За таких обставин, вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції та законах України, а вимоги позивача – безпідставними та необґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 03.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі. 
Судом встановлені наступні обставини:
Позивач, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 07.04.2014 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, обчислену відповідно до положень Закону №1058-IV.
03.02.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.
На підставі вказаної заяви позивача з 01.01.2026 року переведено з пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII на пенсію за віком згідно Закону №1058-IV з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014-2016 роки - 3764,40 грн, збільшеного на коефіцієнти 1,17, 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115.
Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо обчислення розміру пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні три календарні роки (за 2023-2025 роки), позивач звернувся із цим позовом до суду.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Судом враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірної бездіяльності з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі – Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі – Закон № 1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Такого виду пенсій, як пенсія за вислугу років, зазначена стаття не передбачає.
Статтею 51 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Відповідно до статті 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років незалежно від віку мають, зокрема, робітники локомотивних бригад та окремі категорії осіб, перелічених у цій статті.
Умови та порядок призначення пенсії за вислугу років визначалися Законом № 1788-ХІІ. Пункт 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV лише визначає, що розмір такої пенсії обчислюється відповідно до статей 27 та 28 цього Закону, проте підстави та порядок призначення залишаються врегульованими Законом № 1788-ХІІ.
Відповідно до частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, а при переведенні за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Однак суд звертає увагу, що частина третя статті 45 Закону № 1058-IV регламентує порядок переведення з одного виду пенсії на інший, призначеної саме за цим Законом (відповідно до статті 9 – пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника). Пенсія за вислугу років, призначена на підставі Закону № 1788-ХІІ, не є жодним із видів пенсій, передбачених статтею 9 Закону № 1058-IV.
Із цього суд робить висновок, що у випадку позивача мало місце не переведення з одного виду пенсії на інший в межах Закону № 1058-IV, а призначення нового виду пенсії – пенсії за віком – вперше в порядку цього Закону. Отже, положення частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV до спірних правовідносин не застосовується.
Відповідно до частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс Ч (Ск : К), де Зс – середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Абзацом 7 частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV передбачено, що у разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, яка враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, з наступним перерахунком після отримання відповідних даних.
Оскільки позивач звернувся за призначенням пенсії за віком 01.01.2026, три календарні роки, що передують 2026 року звернення, – це 2023, 2024 та 2025 роки. Станом на 01.01.2026 показник середньої заробітної плати в Україні за 2025 рік затверджений не був. Тому відповідно до абзацу 7 частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV при призначенні пенсії мав застосовуватися наявний показник (за 2022-2024 роки – 15057,09 грн), з подальшим перерахунком пенсії після отримання даних за 2025 рік та затвердження показника за 2023-2025 роки.
Натомість відповідач при обчисленні пенсії за віком застосував показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, що є показником, який використовувався при призначенні пенсії за вислугу років. Такі дії відповідача не відповідають вимогам частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV та порушують право позивача на отримання пенсії у повному обсязі.
Зазначена правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17 (провадження № 11-731апп18) та від 31 жовтня 2018 року у справі № 577/2576/17, відповідно до яких при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону № 1788-ХІІ, до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV.
Аналогічний висновок підтверджується постановами Верховного Суду від 20.02.2025 у справі № 380/4842/24, від 31.01.2025 у справі № 200/1478/24 та від 25.03.2025 у справі № 380/3740/24, в яких Верховний Суд зазначив, що у разі призначення особі пенсії за віком згідно з положеннями Закону № 1058-IV після того, як вона вже отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, такий перехід не може вважатися «переведенням на інший вид пенсії» в розумінні частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV – це є «призначенням нового виду пенсії». У зв`язку з цим для визначення розміру пенсії за віком слід застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу), з якого сплачувалися страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це прямо передбачено частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обчислення розміру пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 , без застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, а саме за 2022, 2023, 2024 роки, з подальшим перерахунком пенсії із застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2023, 2024, 2025 роки, є протиправними, а позовні вимоги – обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, –

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ЄДРПОУ 13814885) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії, - задоволити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обчислення розміру пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 , без застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, а саме за 2022, 2023, 2024 роки, з подальшим перерахунком пенсії із застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2023, 2024, 2025 роки;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати ОСОБА_1 з 01.01.2026 (з дня призначення пенсії за віком) пенсію за віком з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме: за 2023, 2024, 2025 роки, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ЄДРПОУ 13814885) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1331,50 грн сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп. 15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу. 

Суддя	Гавдик Зіновій Володимирович