Єд. унік. № 243/3304/26
Провадження № 3/243/1548/2026

ПОСТАНОВА
Іменем України

25 травня 2026 року м. Слов`янськ 

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Дюміна Н.О., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

04.04.2026 о 13 годині 50 хвилин в с. Привілля по вул.Центральна, 5, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортним засобом від 23.09.2020 постановою Бахмутського ДВС (ВП № 7286223), чим порушив п.2.1.а ПДР України, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.
04.04.2026 о 13 годині 40 хвилин в с. Майдан по вул.Героїв України (Невського), 1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер на місці зупинки відмовився, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Захисник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився попри належне повідомлення про дату, час та місце розгляду, але у судове засідання не з`явився, про причини неявки суддю не повідомив. Згідно наданих письмових пояснень захисник просив закрити провадження по справі, посилаючись на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу. Самостійною та ключовою підставою для закриття провадження є те, що права ОСОБА_1 були роз`яснені після того, як працівники поліції вже зафіксували нібито відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Відеозапис підтверджує істотні сумніви. З нього не вбачається належної підстави для зупинки транспортного засобу, не вбачається своєчасного повідомлення водію причини зупинки, а права були роз`яснені після того, як нібито відмова вже була зафіксована. За таких умов відеозапис не підтверджує версію обвинувачення в необхідному обсязі, а створює розумні сумніви щодо законності дій працівників поліції та допустимості отриманих доказів.
Захисник Постригаль Т.Л. в судове засідання не з`явилася попри належне повідомлення про дату, час та місце розгляду, але у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суддю не повідомила.
Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття суду не повідомив, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить підпис правопорушника у відповідній графі складених відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення, а також шляхом направлення йому смс-повідомлення про виклик в судове засідання на номер телефону, яке ним було отримано. 
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Так, у рішенні “Пономарьов проти України” від 3 квітня 2008 року Європейський Суд з прав людини наголосив, що “сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження”.
Окрім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи безпідставне умисне затягування правопорушником справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справ про адміністративні правопорушення за ст. 130, та ч. 3 ст. 126 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
За таких обставин суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення у відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного.
Адміністративним правопорушенням відповідно до ч. 3 ст. 126 КУпАП визнається керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними.
Згідно п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ч.10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Адміністративним правопорушенням відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень підтверджена:
?даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 631857 від 04.04.2026, складеного уповноваженою посадовою особою у встановленому порядку, зі змісту якого вбачається, що 04.04.2026 о 13 годині 40 хвилин в с. Майдан по вул.Героїв України (Невського), 1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер на місці зупинки відмовився, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;
?даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 631863 від 04.04.2026, складеного уповноваженою посадовою особою у встановленому порядку, зі змісту якого вбачається, що 04.04.2026 о 13 годині 50 хвилин в с. Привілля по вул.Центральна, 5, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортним засобом від 23.09.2020 постановою Бахмутського ДВС (ВП № 7286223), чим порушив п.2.1.а ПДР України, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП;
?направленням, за змістом якого 04.04.2026 о 13-53 год. ОСОБА_1 був направлений до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, результати огляду - відмова;
?довідкою до протоколу, за змістом якої ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, протягом року до адміністративної відповідальності до ч.1 ст.130 КУпАП не притягувався;
?витягом з МЮ ДВС, за змістом якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був тимчасово обмежений у праві керування транспортними засобами постановою державного виконавця Сьоміної О.Я. від 28.07.2020;
?відеозаписом, доданим до протоколу, з якого вбачається, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . При спілкуванні з водієм ОСОБА_1 працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, про що було повідомлено водія. На питання поліцейського ОСОБА_1 вказав, що алкоголь не вживав. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, на що він відмовився, зазначив, що поспішає. Від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я водій також відмовився.
Слід зазначити, що відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Сама правова природа цієї норми має імперативний характер та зобов`язує кожного, хто керує транспортними засобами неухильно дотримуватись цього пункту. 
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Слід зазначити, що згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст. 17 КУпАП.
За таких обставин, оцінивши наведені докази в їх сукупності, приходжу до висновку що провина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, права правопорушника судом не порушені. Доводи захисника Халупка С.В. є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Так, суддя наголошує, що питання поважності чи неповажності причин зупинки транспортного засобу поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. З доданого до матеріалів справи відеозапису можливо встановити, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими через невикористання засобів пасивної безпеки (не був пристебнутий паском безпеки), що є порушенням ПДР України, яке, відповідно, є підставою для зупинки транспортного засобу згідно ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». При цьому факт притягнення або не притягнення до відповідальності за вказане порушення ПДР не має значення для підстави зупинки транспортного засобу.
Поліцейський після виявлення ознак алкогольного сп`яніння повідомив водія про їх наявність та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, від чого водій відмовився, після чого поліцейський запропонував пройти огляд у медичному закладі, від чого водій також відмовився. Після цього до складання протоколу про адміністративне правопорушення водієві були роз`яснені його права згідно ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (що вбачається з відеозапису). Такі дії поліцейських відповідають положенням чинного законодавства.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
За змістом ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
На підставі ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.
Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень. 
Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП слід призначити покарання у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 місяці, за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід призначити покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (у сумі 17000 грн.), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Слід зазначити, що згідно висновку ОП ККС ВС від 04.09.2023 у постанові 702/301/20 особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286, 286-1 КК України, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами. ВС у листі від 04.12.2025 роз`яснив про необхідність застосування вищевказаної правової позиції під час вирішенні питання про накладення додаткового стягнення у разі відсутності в особи права керування транспортними засобами. Отже, таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.
На підставі ст. 36 КУпАП, ОСОБА_1 остаточне покарання слід призначити у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (у сумі 17000 грн.), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2026).
Таким чином, в порядку ст. 401 КУпАП з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 665,60 грн.
На підставі вищенаведеного, керуючись статями 36, 40-1, ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 247, 283-284, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , винним в скоєнні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на підставі ст. 36 КУпАП піддати адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.), який перерахувати на р/р UA198999980313090149000005001, отримувач коштів: Донецьке ГУК/м. Донецьк/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37967785, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави на рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір у розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять грн. 60 коп.).
Відповідно до статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. 
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання – 3 (три) місяці.

Суддя Н.О. Дюміна