ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2026 року
м. Київ

справа № 753/202/20 
провадження № 61-16184св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Воробйової І. А., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., 

учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року у складі судді Цимбал І. К. та постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року у складі колегії суддів: Приходька К. П., Писаної Т. О., Журби С. О., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст вимог
У січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що внаслідок неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, укладеним 21 грудня 2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал») та ОСОБА_2 , утворилась заборгованість у розмірі 11 575,80 грн, яку просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка є поручителем за цим договором.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року позов ТОВ «Вердикт Капітал» залишено без розгляду.
Суд першої інстанції виходив із того, що позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, двічі поспіль 17 червня 2025 року та 30 червня 2025 року не з`явився в судові засідання, заяви про розгляд справи за відсутності сторони позивача від ТОВ «Вердикт Капітал» не надходило, внаслідок чого дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
Короткий зміст постанов суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з судовим рішеннями суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм процесуального права, вважав його законними та обґрунтованими і не вбачав підстав для його скасування. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
22 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник ТОВ «Вердикт Капітал» - адвокат Даніліна Н. С. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами обох інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає порушення судами норм процесуального права.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при залишенні позову без розгляду.
Суди не врахували, що справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження, підготовне засідання не проводилось, всі докази були подані та позиція позивача була визначена, у зв`язку з чим безпідставно залишили позов без розгляду.
Доводи інших учасників справи
Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2026 року відкрито касаційне провадження у даній справі.
Витребувано з Дарницького районного суду м. Києва цивільну справу № 753/202/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Матеріали справи № 753/202/20 надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2026 року справу № 753/202/20 призначено до судового розгляду.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт четвертий частини другої статті 389 ЦПК України). 
Підставою касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанції заявник зазначає порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України, яким встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (див. постанови Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 643/856/15-ц, від 18 січня 2022 року у справі № 369/3184/19).
Відповідно до частин першої та другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Верховний Суд виробив сталий підхід щодо застосування пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України і такі висновки враховуються у спірних правовідносинах відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК.
Так, Верховний Суд неодноразово наголошував, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.
Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. 
Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. 
Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. 
Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 756/6049/19).
Також Верховний Суд звертав увагу, що повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (див. постанови Верховного Суду від 17 вересня 2025 року у справі № 764/6846/24, від 16 квітня 2026 року у справі № 331/5698/24 (провадження № 61-16165св25)).
Виходячи щ того, що представник позивача в судові засідання, призначені на 17 червня 2025 року та 30 червня 2025 року, двічі поспіль не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового розгляду справи, заяви про розгляд справи за відсутності сторони позивача в матеріалах справи відсутні, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
Верховний Суд не може в повній мірі погодитись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з такого.
У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій установили, що в провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала справа за позовом ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Судом першої інстанції судові засідання призначались на 17 червня 2025 року та 30 червня 2025 року, про що позивач був повідомлений, проте розгляд справи не відбувся.
Аналіз матеріалів справи, зокрема довідка Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2025 року, свідчить про те, що справу, призначену на цей день, було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. 
Таким чином, розгляд справи не відбувся не у зв`язку з неявкою представника позивача, а з іншої причини.
За таких обставин неявка позивача у судове засідання 30 червня 2025 року не може вважтися повторною. Тому у суду першої інстанції не було підстав залишати позов без розгляду з підстав, визначених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).
Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 411 ЦПК України).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без дотримання норм процесуального права. У зв`язку із наведеним, касаційний суд вважає, що касаційну скаргу належить задовольнити, оскаржені судові рішення скасувати, а справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Щодо судових витрат
Оскільки за результатами касаційного перегляду судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює. Розподіл судових витрат, у тому числі за перегляд справи судом касаційної інстанції, підлягає вирішенню тим судом, який ухвалить остаточне судове рішення.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.
З моменту ухвалення постанови суду касаційної інстанції ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року та постанова Київського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року втрачають законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і оскарженню не підлягає.
Головуючий	М. Є. Червинська 	
Судді:	І. А. Воробйова 	
	А. Ю. Зайцев 	
	Є. В. Коротенко 	
	В. М. Коротун