П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/36342/25	

Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.,
повний текст судового рішення
складено 09.02.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасуванням наказу в частині, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
25.10.2025 ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 14.07.2025 №216 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної та/або матеріальної відповідальності;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити на користь ОСОБА_1 9039,48 гривень безпідставно утриманого грошового забезпечення.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 14.01.2022 він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . В період з 24.05.2023 до 31.07.2025 включно обіймав посаду командира військової частини НОМЕР_2 окремого батальйону ТрО , який підпорядковувався військовій частині НОМЕР_1 (окремій бригаді ТрО), та з 01.08.2025 - обіймає посаду командира НОМЕР_3 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 .
Також позивач вказував, що 18.09.2025 на свій картковий рахунок він тримав щомісячне грошове забезпечення за серпень 2025 року, у розмірі, значно нижчому від того, що отримував до цього часу (приблизно на 30%), не зважаючи на відсутність у нього інформації щодо притягнення матеріальної та/або дисциплінарної відповідальності. У зв`язку із цим позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою про надання інформації, за яким тарифним розрядом та в якому розмірі здійснюється розрахунок його грошового забезпечення починаючи з 01.08.2025, та з якої причини йому виплачене грошове забезпечення, значно меншому розмірі, ніж належить до виплати.
Позивач вказував, що 09.10.2025 він отримав лист за підписом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 за вихідним №1156/Вих3ВГ/366 від 09.10.2025, в якому було вказано, зокрема, про те, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 14.07.2025 №216 «Про результати службового розслідування щодо безпідставної виплати щомісячної премії військовослужбовцям, які скоїли військові адміністративні правопорушення» утримано з грошового забезпечення позивача 9039,48 грн. позивач вважав, що цей наказ є протиправним, виданим без достатніх на те правових і фактичних підстав, а тому підлягає скасуванню у судовому порядку.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 позивачу, окрім іншого, поновлений строк звернення до суду з адміністративним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2026, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження задоволений позов ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвали нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивач як командир окремої військової частини несе персональну відповідальність за правильність нарахування та своєчасність виплати грошового забезпечення (заробітної плати), проведення та перерахування за належністю в установлені терміни утримань і нарахувань. Вказує апелянт, що за результатами службового розслідування, проведеного стосовно позивача, встановлено порушення позивачем ст. ст. 11, 16, 28, 58, 59, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яке полягало у нарахуванні і виплаті ОСОБА_3 щомісячної премії за травень 2023 року всупереч п. 5 розд. XVI Порядку №260, яким передбачено обов`язок відповідальних осіб не виплачувати таку премію військовослужбовцям у разі вживання ними алкогольних напоїв на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані за місяць. Зазначає апелянт, що максимально допустимий обсяг відрахування коштів ним порушено не було.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу посилаючись на доводи, що узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що з 14.01.2022 позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . 
У період з 24.05.2023 до 31.07.2025 включно позивач обіймав посаду командира військової частини НОМЕР_2 окремого батальйону ТрО, який підпорядковувався військовій частині НОМЕР_1 (окремій бригаді НОМЕР_4 ) (наказ командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині) від 24.05.2023 №148).
З 01.08.2025 підполковник ОСОБА_1 обіймає посаду командира НОМЕР_3 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 (наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.08.2025 №232). 
У зв`язку з отриманням 18.09.2025 грошового забезпечення за серпень 2025 року у розмірі, нижчому від того, що у попередньому місяці, позивач звернувся до відповідача із заявою, про надання інформації, за яким тарифним розрядом та в якому розмірі здійснюється розрахунок його грошового забезпечення починаючи з 01.08.2025, та з якої причини йому перераховано суму, значно меншу, ніж належить до виплати.
09.10.2025 позивач отримав лист за підписом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 за вихідним №1156/Вих3ВГ/366 від 09.10.2025, в якому було вказано, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 14.07.2025 №216 «Про результати службового розслідування щодо безпідставної виплати щомісячної премії військовослужбовцям, які скоїли військовій адміністративні правопорушення» утримано з грошового забезпечення позивача 9039, 48 грн.
Відповідно до п. 12 Положення про спільне фінансове господарство військової частини НОМЕР_1 та військових частин НОМЕР_2 , окрема рота охорони та обслуговування (далі спільна фінансово-економічна служба військової частини НОМЕР_1 ), затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.09.2022 №349, за військову частину НОМЕР_1 первинні документи, розрахунки фондів оплати праці, заявки на кошти, платіжні доручення, грошові атестати військовослужбовців, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівникам та інші виплати підписують: командир військової частини НОМЕР_1 , начальник фінансово-економічної служби та відповідальний виконавець.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2025 №271 «Про призначення службового розслідування щодо безпідставної виплати щомісячної премії військовослужбовцям, які скоїли військові адміністративні правопорушення» було призначене службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що призвели до безпідставної виплати щомісячної премії військовослужбовцям, які скоїли військові адміністративні правопорушення. 
Матеріали справи не містять відомостей щодо ознайомлення позивача з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2025 №271 або щодо відмови позивача від ознайомлення із зазначеним наказом.
Відповідно до акту службового розслідування від 15.06.2025 №30/152, за результатами аудиту військової частини НОМЕР_1 (Аудиторський звіт від 28.03.2025 520/4/аз) встановлено, що за наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 21.06.2023 №331, розрахунково-платіжною відомістю №277, стрільцю 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти ОСОБА_3 в порушення вимог п.5 розд. XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (надалі - Порядок №260), було нараховано і виплачено щомісячну премію в розмірі 523 % за період з 13 по 31.05.2023 в повному обсязі в сумі 9039,48 грн.
Службовим розслідуванням установлено, що 14.05.2023 о 17:00 солдат ОСОБА_3 слідуючи маршем до місця виконання бойових (спеціальних) завдань поблизу АДРЕСА_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15.05.2023 №218 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності з накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
Акт службового розслідування від 15.06.2025 №30/152 не містить відомостей щодо надання позивачем пояснень, щодо пропозиції позивачу надати пояснення та відмови позивача від надання пояснень.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 14.07.2025 №216 «Про результати службового розслідування щодо безпідставної виплати щомісячної премії військовослужбовцям, які скоїли військові адміністративні правопорушення» вирішено службове розслідування вважати завершеним (п.1). 
Також пунктом 9 наказу від 14.07.2025 №216 вирішено:
- вважати зауваження аудиту, щодо неутримання з військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_3 премії у розмірі 9 039,48 гри таким, що матеріалами службового розслідування підтверджено;
- вважати встановленим, що вказане порушення сталось у зв`язку з порушенням військової дисципліни, командиром військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_1 ;
- за порушення ст. 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 11, 16, 28, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме порушення військової дисципліни, притягнути командиром військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення - «ЗАУВАЖЕННЯ»;
- начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 : з метою компенсації збитків завданих державі від реалізації неправомірних рішень, утримати з грошового забезпечення командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 9 039,48 гри.
Матеріали справи не містять відомостей щодо ознайомлення позивача з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 14.07.2025 №216 або щодо відмови позивача від ознайомлення із зазначеним наказом.
Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за наданою оцінкою виключно процедурним аспектам прийняття відповідачем оскаржуваного наказу встановлено невідповідність останнього критеріям, які визначені частиною 2 статті 2 КАС України (недотримання відповідачем процедури проведення службового розслідування).
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі - Закон №2232-XII).
Згідно із частиною першою статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ).
Відповідно до правових норм, зазначених в статтях 4, 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Відповідно до статті 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно зі статтею 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Разом з тим, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Приписами статті 1 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна – це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
Згідно із частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Положеннями статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту ЗСУ.
Відповідно до частини першої статті 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення (частина перша статті 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ).
Порядок проведення службового розслідування врегульований нормами розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (далі - Порядок №608, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування.
Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.
Відповідно до пункту 1 розділу ІV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника.
Згідно вимог пункту 9 розділу ІІІ Порядку №608 посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Нормами розділу V Порядку №608 визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Відповідно до пунктів 1 та 2 розділу VІ Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Аналогічні норми закріплені також і в статті 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, яка окрім права командира прийняти рішення про накладення дисциплінарного стягнення на військовослужбовця, вину якого повністю доведено, також передбачає, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Відповідно до пункту 2 розділу VІ Порядку №608 наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Отже, підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення. При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.
Так, з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та не спростовано доводами апеляційної скарги, відбулось порушення порядку проведення службового розслідування, що виразилось у неповідомленні позивача про підстави проведення службового розслідування, позбавленні позивача прав надавати пояснення з приводу питань, які були предметом дослідження при проведенні службового розслідування, заявляти клопотання про витребування та долучення нових документів, висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування тощо.
Суд першої інстанції правильно встановив відсутність доказів повідомлення позивача про проведення службового розслідування відносно нього. Також, матеріали справи не містять доказів ознайомлення позивача з наказом про призначення службового розслідування або повідомлення позивача про проведення службового розслідування в інший спосіб.
За таких обставин, враховуючи, що позивач не був повідомлений про проведення службового розслідування відносно нього, він були позбавлений усіх основоположних прав передбачених пунктом 3 розділу ІV Порядку №608, таких як: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, службове розслідування відбулося без вивчення доводів осіб, яких воно безпосередньо стосувалось, та без всебічної, повної і об`єктивної перевірки обставин, які законом мали бути врахованими, адже висновки акту службового розслідування ґрунтуються виключно на поясненнях військовослужбовців, що є (були) підлеглими позивача на момент його перебування на відповідній посаді командира військової частини, що у свою чергу свідчить про однобокість та необ`єктивність проведеного службового розслідування.
Апеляційний суд зауважує, що допущені відповідачем порушення процедури проведення службового розслідування не є формальними, адже позбавили позивача можливості надавати пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та доказати правомірність своїх дій, що могло істотно вплинути на результати службового розслідування та вплинути на повноту висновків, отриманих за результатами такого розслідування.
Разом з тим, в матеріалах справи взагалі відсутні докази ознайомлення позивача із наказом про результати службового розслідування, що порушує право останнього на належний захист своїх прав та інтересів та позбавляє можливості оскаржити прийняте щодо нього рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Не надано таких доказів і до апеляційної скарги.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про недотримання відповідачем власної процедури проведення службового розслідування стосовно позивача та порядку оформлення результатів такого службового розслідування, що є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 14.07.2025 №216 в частині притягнення позивача до дисциплінарної та/або матеріальної відповідальності.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача колегія суддів не вбачає.
Додатково апеляційний суд зазначає, що зазначення в оскаржуваному рішення суду першої інстанції в резолютивній частині дати оскаржуваного наказу 14.07.2022 замість 14.07.2025 та номеру оскаржуваного наказу Nє216 замість №216, є опискою, яка може бути виправлена судом першої інстанції в порядку статті 253 КАС України.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням. Також доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.В. Джабурія