ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/25077/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІММЕЛТЕК-УА» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів і картки відмови в прийнятті митної декларації, -
в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить: визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900404/2 від 02.07.2025 року; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2025/001026.
Посилається на те, що при митному оформленні товару, який ввозився на територію України, позивач визначив його митну вартість за основним методом – ціною договору (контракту), вказавши її у декларації митної вартості, до якої підприємством було також додано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України (далі – МК України). На думку позивача, митний орган безпідставно не визнав заявлену митну вартість та незаконно прийняв рішення про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товару та коригування його митної вартості, застосувавши резервний метод 2ґ (ст.64 МК України). Позивач не погоджується із зазначеними в рішенні про коригування митної вартості доводами митного органу та стверджує, що подані підприємством до митного оформлення та додатково на вимогу митного органу документи містять достатньо відомостей, що визначають та підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Просить позов задовольнити повністю.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товару. При цьому митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Вказав, що необхідність витребування документів є передусім способом упевнитися в тому, що декларант правильно визначив митну вартість. У спірному випадку, подані позивачем до митного оформлення документи містили розбіжності та не містили всіх необхідних відомостей для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару; крім того, позивач не надав усі додатково витребувані відповідачем документи, що не дало митному органу можливість підтвердити заявлені складові митної вартості товарів. Зважаючи на викладене, вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900404/2 від 02.07.2025 року та картка відмови №UA209170/2025/001026 є правомірними і підстав для їх скасування немає. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.
Від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення. Зокрема, позивач зазначив, що відповідач у відзиві обмежився цитуванням змісту оскаржуваного рішення та норм МК України, не навівши обґрунтованих аргументів щодо неповноти або недостовірності даних у поданих до митного оформлення документах, а також не спростував доводів позивача щодо повноважень підписанта зі сторони продавця (Tomasz Gala), достатності платіжних та транспортних документів і дотримання послідовності застосування методів визначення митної вартості.
Ухвалою судді від 05.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; на підставі п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ХІММЕЛТЕК-УА» (місцезнаходження: вул.Об`їздна, 4, с.Сокільники, Львівський р-н, Львівська обл., 81130; код ЄДРПОУ 44752993) зареєстроване як юридична особа. Одним з видів діяльності позивача є зовнішньоекономічна діяльність, у тому числі імпорт текстильних матеріалів для виробництва військового та іншого одягу.
23.01.2023 року між INVEST-LINE SP. ZO.O. (м.Пабяніце, Республіка Польща), як продавцем, та ТОВ «ХІММЕЛТЕК-УА», як покупцем, укладено зовнішньоекономічний Контракт №9/01 (далі – Контракт), відповідно до якого та додаткової угоди №3 від 02.06.2023 року до цього Контракту предметом є поставка текстильних матеріалів для виробництва військового та іншого одягу та обладнання (перевірочна машина для тканин RH-F01) згідно специфікації за цінами і в кількостях, обумовлених в фактурах для кожної окремої поставки, на умовах FCA Пабяніце (Інкотермс 2020).
Відповідно до п.п.3.1 п.3 Контракту, продавець виконує всі дії, пов`язані з митною процедурою на території Польщі, а покупець виконує аналогічні дії на території України.
На підставі Контракту №9/01 від 23.01.2023 року, згідно з рахунком-фактурою (інвойсом) №0006/06/2025 від 27.06.2025 року позивач придбав у продавця товар загальною вартістю 76849,58 доларів США. Страхування вантажу не проводилося.
Декларант позивача 02.07.2025 року подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA209170057009U7, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації, а саме: товар №1 – тканина з поліефірних штапельних волокон саржевого переплетення, арт.1105EU: пофарбована, що містить 65% поліестеру та 35% бавовни, з поверхневою щільністю 240 г/м2, шириною 150см; товар №2 – тканина, арт.NO13, виготовлена з комплексних текстурованих поліамідних ниток (100% нейлон), пофарбована, полотняного переплетення, з поверхневою щільністю 135 г/м2, шириною 150см; товар №3 – поперечнов`язане трикотажне полотно, не ворсове, із синтетичних волокон (100% поліестер) арт.PLP21, пофарбоване, з поверхневою щільністю 210 г/м2, шириною 165см; товар №4 – тканина, виготовлена з комплексних текстурованих поліефірних ниток (100%) арт.MM43, пофарбована, з поверхневою щільністю 160 г/м2, шириною 150см; товар №5 – двошаровий текстильний матеріал, арт.SU615: що складається з поперечнов`язаного трикотажного полотна 55%, виготовленого з 100% поліестерових ниток, та тканини 45%, виготовленої з синтетичних (100% поліестер) комплексних нетекстурованих ниток; шириною 150см, не ворсовий, вибивний (задрукований), з поверхневою щільністю 185 г/м2; товар №6 – тканина з синтетичних комплексних ниток, арт.S40: з вмістом нетекстурованих ниток з поліефіру 100%, вибивна (задрукована), з поверхневою щільністю 100 г/м2, шириною 150см; товар №7 – поперечнов`язане трикотажне полотно, не ворсове, із синтетичних волокон (96% поліестер, 4% спандекс), арт.FK220, пофарбоване, з поверхневою щільністю 240 г/м2, шириною 160см; товар №8 – поперечнов`язане трикотажне полотно, арт.KR22, не ворсове, із синтетичних волокон (97% поліестер, 3% спандекс), пофарбоване, з поверхневою щільністю 225 г/м2, шириною 160см; товар №9 – тканина, виготовлена з комплексних нетекстурованих поліефірних ниток (92% поліестер, 8% спандекс), арт.NG1604, вибілена, з поверхневою щільністю 160 г/м2, шириною 150см; товар №10 – тканина з синтетичних комплексних ниток, арт.TU36 з вмістом нетекстурованих ниток з поліефіру 100%, пофарбована, з поверхневою щільністю 140 г/м2, шириною 150см; товар №11 – тканина, арт.S42, виготовлена з комплексних нетекстурованих поліефірних ниток (100% поліестер), вибілена, з поверхневою щільністю 110 г/м2, шириною 150см; товар №12 – тканина, виготовлена з комплексних нетекстурованих поліефірних ниток (100% поліестер) арт.А12, вибілена, з поверхневою щільністю 120 г/м2, шириною 160см.
Умови поставки – FCA PL Pabianice (графа 20 декларації).
Митна вартість товару визначена за ціною контракту (основним методом) в розмірі 76849,58 доларів США (графа 22 декларації).
Одночасно декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №25UA209170057009U7, в якості підстави для застосування основного методу було надано документи, зазначені у графі 44 митної декларації, а саме: декларацію митної вартості; зовнішньоекономічний Контракт №9/01 від 23.01.2023 року; додаткові угоди до контракту №1 від 03.04.2023 року, №2 від 01.06.2023 року, №3 від 02.06.2023 року, №4 від 12.06.2023 року, №5 від 20.06.2023 року; рахунок-фактуру (інвойс) №0006/06/2025 від 27.06.2025 року; специфікацію до інвойсу №0006/06/2025 від 27.06.2025 року; платіжну інструкцію в іноземній валюті №231 від 30.06.2025 року; договір про надання послуг транспортного експедирування №02/04/25 від 28.04.2025 року; рахунок на оплату транспортних послуг №06/27/1 від 27.06.2025 року; автотранспортну накладну (CMR) №27062025 від 27.06.2025 року; сертифікат про походження товару №PL/MF/AU від 30.06.2025 року; лист №30/06-2 від 30.06.2025 року про те, що страхування не проводилося; лист №30/06-1 від 30.06.2025 року про те, що імпорт вантажу не підлягає ліцензуванню.
Митний орган повідомив декларанта, що документи не містять достатньої інформації, необхідної для визначення числових значень складових митної вартості, та запропонував надати додаткові документи за визначеним переліком, передбачені ч.3 ст.53 МК України.
На вимогу митного органу декларант позивача додатково надіслав: цінову пропозицію (прайс-лист) б/н від 13.06.2025 року; специфікацію №15 від 27.06.2025 року до Контракту №9/01 від 23.01.2023 року; заявку на транспортне перевезення №0627/01 від 27.06.2025 року до Договору №02/04/25 від 28.04.2025 року; довідку про транспортні витрати б/н від 30.06.2025 року; експортну декларацію країни відправлення №25PL3610100042Т5В0 від 01.07.2025 року; висновок судового експерта про вартісні характеристики товару №25/1/131 від 02.07.2025 року з додатками; підтвердження Польсько-Української Торгової Палати від 02.07.2025 року про те, що INVEST-LINE SP. ZO.O. продає свою продукцію позивачу та ціни відповідають рівню цін на цей вид товару на польському ринку; видаткову накладну №486 від 22.04.2025 року щодо реалізації ідентичного товару за цим Контрактом.
Крім того, листом-вимогою №43 від 02.07.2025 року декларант позивача просив митний орган письмово повідомити, до моменту прийняття рішення за результатами проведеного контролю, яка саме інформація потребує уточнення та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, поданих згідно ч.2 ст.53 МК України. Заявою декларанта №44 від 02.07.2025 року також просив визнати та погодити митну вартість на основі вже поданих документів та провести в письмовому вигляді консультацію перед винесенням рішення про коригування митної вартості товару.
02.07.2025 року Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900404/2, в графі 33 якого було вказано:
«В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі – МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Декларантом здійснюючи декларування оцінюваного товару самостійно визначено митну вартість таких товарів за основним методом тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Відповідно до ч.2 ст.58 МКУ, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час здійснення контролю опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах та встановлено наступне:
- відповідно п.1.1 Контракту №9/01 від 23.01.2023 року (з урахуванням додаткової угоди №3 від 02.06.2023 року) предметом Контракту є поставки текстильних матеріалів для виробництва військового та іншого одягу, перевірочна машина для тканини RH-F01, обладнання та устаткування, згідно специфікації за цінами і в кількості, обумовлених в фактурах для кожної окремої поставки. До митного оформлення надано комерційний інвойс №0006/06/2025 від 27.06.2025 року та специфікацію від 27.06.2025 року до комерційного інвойсу №0006/06/2025 від 27.06.2025 року. Дані документи виставлені продавцем, однак підписані особою: Specjalist Tomasz Gala. Однак, така уповноважена особа не ідентифікується із компанією продавця, жодним із наданих документів та наявної інформації, що міститься у офіційних державних реєстрах Республіки Польща;
- до митного оформлення декларантом надано рахунок на оплату транспортних послуг №06/27/1 від 27.06.2025 року, виставлений ФОП ОСОБА_1 . Відповідно до п.3.2 договору про надання послуг транспортного експедирування від 28.04.2025 року за №02/04/25, укладеного з ФОП ОСОБА_1 , оплата послуг експедитора по погоджених заявках може здійснюватись на умовах 100% попередньої оплати або в інші терміни, але не пізніше 5-ти банківських днів з дати отримання рахунку експедитора. Рахунок датований 27.06.2025 року, проте до митного оформлення не подано жодних платіжних документів щодо оплати транспортних послуг, що не дає можливості в повному обсязі здійснити перевірку числових значень складових митної вартості в частині отриманих транспортно-експедиційних послуг. Крім того, необхідно зазначити, що дата складання рахунка 27.06.2025 року, проте відповідно до відміток на товаросупровідних документах (CMR) вантаж перетнув кордон 02.07.2025 року. Відповідно, на момент виставлення рахунку, витрати на транспортування вантажу на ділянці Pabianice – п/п Рава-Руська-Хребенне не були відомі у повному обсязі.
У сукупності перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.
Отже, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
На вимогу митного органу надіслано: видаткові накладні, специфікація, прайс-лист, довідка про транспортні витрати, лист Господарської палати, заявка на міжнародне перевезення, висновок експерта.
Слід зазначити, що у надісланій на вимогу митного органу заявці на міжнародне перевезення вантажу №0627/01 від 27.06.2025 року у графі «Примітки» зазначений договір №20/AV/2025 від 25.04.2025 року, який до митного оформлення не поданий.
Надіслані на вимогу митного органу додатково надані документи не усувають та не пояснюють встановлених розбіжностей. Інших документів на вимогу не надано.
За результатами розгляду всіх наданих документів встановлено неподання документів, а саме: - транспортні (перевізні) документи (платіжний документ на оплату транспортних послуг, договір з безпосереднім перевізником); - виписку з бухгалтерської документації.
Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ, у зв`язку неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-третій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст.64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: для товару 1 МД №UA209140/2025/14131 від 05.06.2025 року, де митна вартість становить 5,86 дол.США/кг; для товару 3 МД №UA500580/2025/2702 від 11.04.2025 року, де митна вартість становить 3,97 дол.США/кг; для товару 4 МД №UA209160/2025/5834 від 26.05.2025 року, де митна вартість становить 5,52 дол.США/кг; для товару 6 МД №209170/2025/1661 від 10.01.2025 року, де митна вартість становить 5,5301 дол.США/кг; для товару 7 МД №UA209170/2025/51363 від 14.06.2025 року, де митна вартість становить 3,9601 дол.США/кг; для товару 8 МД №UA500580/2025/2702 від 11.04.2025 року, де митна вартість становить 3,97 дол.США/кг; для товару 10 МД №UA100100/2025/434733 від 05.06.2025 року, де митна вартість становить 5,54 дол.США/кг; для товару 11 МД №UA100340/2025/313745 від 09.06.2025 року, де митна вартість становить 5,53 дол.США/кг; для товару 12 МД №UA100340/2025/313745 від 09.06.2025 року, де митна вартість становить 5,53 дол.США/кг. Коригування у зв`язку з відмінністю умов поставки не здійснювалося, оскільки митна вартість в джерелі визначена з урахуванням витрат до кордону України. Коригування на обсяг партії товару, комерційні рівні не здійснювалося, оскільки заявлені показники оцінюваної партії товару відповідають таким у джерелі.».
На підставі вищевказаного рішення про коригування митної вартості Львівською митницею оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2025/001026.
Вважаючи протиправними рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900404/2 від 02.07.2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2025/001026, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, з приводу яких виник даний спір, регулюються Митним кодексом України від 13.03.2012 року №4495-VI (далі – МК України).
Відповідно до положень п.п.23, 24 ч.1 ст.4 МК України, митне оформлення – виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль – сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно зі ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ст.50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з п.1 ч.3 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.5 ст.53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу наведених норм вбачається, що положення ст.53 МК України містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч.5 ст.54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) обмінюватися інформацією, що стосується митної вартості товарів, в електронній формі у форматі міжнародних стандартів обміну електронною інформацією з митними органами іноземних держав із використанням інформаційних технологій, за умови дотримання вимог щодо її конфіденційності; 7) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до ч.2 ст.55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів – за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів – за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Згідно з ч.5 ст.55 МК України, декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.
Відповідно до ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Згідно з ч.ч.2, 3 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, – це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч.2 ст.53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Неподання декларантом документів, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами.
У цій справі суд встановив, що позивач визначив митну вартість товарів за ціною договору, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) №0006/06/2025 від 27.06.2025 року на суму 76849,58 доларів США. Сплата цих коштів підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №231 від 30.06.2025 року в сумі 76849,58 доларів США з призначенням платежу «prepayment for dyed fabric Contract 9/01, January 23, 2023, invoice 0006/06/2025 27.06.2025».
На підтвердження заявленої митної вартості товару позивач надав митному органу разом з митною декларацією №25UA209170057009U7 документи, визначені ч.2 ст.53 МК України та зазначені у гр.44 митної декларації, а саме: декларацію митної вартості; Контракт №9/01 від 23.01.2023 року; додаткові угоди до контракту №№1-5; рахунок-фактуру (інвойс) №0006/06/2025 від 27.06.2025 року; специфікацію до інвойсу; платіжну інструкцію в іноземній валюті №231 від 30.06.2025 року; договір про надання послуг транспортного експедирування №02/04/25 від 28.04.2025 року; рахунок на оплату транспортних послуг №06/27/1 від 27.06.2025 року; автотранспортну накладну (CMR) №27062025 від 27.06.2025 року; сертифікат про походження товару №PL/MF/AU від 30.06.2025 року; листи про відсутність страхування та ліцензування.
Аналіз вказаних документів дає підстави зробити висновок про те, що позивач до митного оформлення надав усі обов`язкові документи на підтвердження митної вартості товару, що передбачені ч.2 ст.53 МК України, які дають змогу визначити вартість товару за ціною договору. При цьому, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових).
Натомість в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2 та 3 ст.53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а також що митним органом встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
Надаючи правову оцінку аргументам відповідача у цій частині, суд виходить з наступного.
Стосовно посилань відповідача на те, що інвойс №0006/06/2025 від 27.06.2025 року та специфікація до цього інвойсу підписані особою «Specjalist Tomasz Gala», яка не ідентифікується із компанією продавця, суд зазначає таке.
Положення ст.53 МК України не містить вимог щодо обов`язкового підписання інвойсу та специфікації певними посадовими особами продавця з підтвердженням їх повноважень окремими документами під час митного оформлення. Інвойс у зовнішньоекономічних правовідносинах є документом, який формується продавцем та підтверджує домовленість сторін щодо продажу товару, а також використовується для митних цілей. Законодавством України не встановлено затвердженої обов`язкової форми інвойсу та не передбачено вимоги щодо обов`язкової ідентифікації підписанта з відповідним підтверджувальним документом, який має подаватися до митного оформлення.
До матеріалів справи позивачем надано довіреність від 01.07.2023 року, відповідно до якої INVEST-LINE SP. ZO.O. уповноважила Tomasz Gala на підписання комерційних документів від імені компанії. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ХІММЕЛТЕК-УА» здійснює зовнішньоекономічну діяльність з продавцем INVEST-LINE SP. ZO.O. на підставі Контракту №9/01 від 23.01.2023 року тривалий час, а інвойси, підписані Tomasz Gala, неодноразово приймалися Львівською митницею для митного оформлення товару без зауважень щодо повноважень підписанта.
Позивач не має можливості впливати на зміст документів, що формуються та надаються продавцем – іноземним контрагентом за контрактом. Водночас погодження позивачем умов поставки, визначених у рахунку-фактурі та специфікації, підтверджується його подальшими діями, зокрема здійсненням оплати в повному обсязі (платіжна інструкція №231 від 30.06.2025 року на суму 76849,58 доларів США, що відповідає сумі інвойсу), ввезенням товару на митну територію України та поданням відповідних документів для митного оформлення.
Суд також звертає увагу, що у разі подання до митного оформлення підроблених документів митний орган зобов`язаний вживати заходів, передбачених ч.1 ст.483 МК України. Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів вчинення митним органом дій, спрямованих на фіксацію порушень митних правил, ані складання відповідних протоколів.
Більше того, як випливає з матеріалів справи, після прийняття оскаржуваного рішення митний орган завершив митне оформлення товару за митною декларацією №25UA209170057287U0 від 02.07.2025 року на підставі тих самих документів, що свідчить про відсутність обґрунтованих сумнівів у їх достовірності.
Суд відхиляє посилання відповідача на цю обставину як на підставу для коригування митної вартості, оскільки питання оформлення інвойсу та підтвердження повноважень підписанта не впливає на числові значення складових митної вартості товару.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.04.2018 року у справі №815/329/17, згідно з якою фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом.
Стосовно посилань відповідача на те, що до митного оформлення не подано платіжних документів щодо оплати транспортних послуг ФОП ОСОБА_1 , а також на те, що на момент виставлення рахунку від 27.06.2025 року витрати на транспортування не були відомі у повному обсязі, оскільки вантаж перетнув кордон 02.07.2025 року, суд зазначає таке.
На підтвердження транспортних витрат декларантом подано: договір про надання послуг транспортного експедирування №02/04/25 від 28.04.2025 року; рахунок на оплату транспортних послуг №06/27/1 від 27.06.2025 року на суму 100000,00 грн, в якому транспортні витрати розподілено за маршрутами: Pabianice (Польща) – м.п.п. Рава-Руська (Україна) – 55000,00 грн, м.п.п. Рава-Руська (Україна) – м.Хмельницький (Україна) – 45000,00 грн; автотранспортну накладну (CMR) №27062025 від 27.06.2025 року; додатково на вимогу митного органу – довідку про транспортні витрати б/н від 30.06.2025 року, заявку на транспортне перевезення №0627/01 від 27.06.2025 року.
Декларант врахував суму транспортних витрат до митного кордону України (55000,00 грн) до складових митної вартості товару, як це передбачено п.5 ч.10 ст.58 МК України.
Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати, рахунок на оплату та CMR є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів. Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 03.02.2021 року у справі №810/4441/16, від 31.05.2019 року у справі №804/16553/14 та від 13.01.2022 року у справі №520/11061/2020.
Що стосується доводів відповідача про неподання платіжного документа щодо оплати транспортних послуг, то такі суд відхиляє, оскільки відсутність факту фактичної оплати послуг експедитора станом на дату митного оформлення сама по собі не впливає на числові значення складових митної вартості. Декларант подав підтверджувальні документи, що містять інформацію про вартість транспортних послуг (рахунок експедитора з конкретним розподілом сум до митного кордону та після), а п.3.2 договору транспортного експедирування №02/04/25 від 28.04.2025 року передбачає можливість оплати в інші терміни, але не пізніше 5-ти банківських днів з дати отримання рахунку експедитора, тобто допускає післяоплату.
Аналогічно, посилання відповідача на те, що на момент виставлення рахунку від 27.06.2025 року витрати на транспортування не були відомі у повному обсязі, не спростовує заявленої митної вартості, оскільки експедитор, прийнявши товар до перевезення, фактично розпочав перевезення та визначив свої витрати, сформував рахунок та довідку, які надав замовнику. Дані документи не містять розбіжностей і є достатніми відповідно до умов та переліку, визначених ч.2 ст.53 МК України, для підтвердження вартості транспортування.
Стосовно зауваження відповідача про те, що у заявці на міжнародне перевезення вантажу №0627/01 від 27.06.2025 року в графі «Примітки» зазначений договір №20/AV/2025 від 25.04.2025 року, який до митного оформлення не подано, суд зазначає, що цей договір укладено між експедитором (ФОП ОСОБА_1 ) та залученим ним перевізником (ФОП ОСОБА_2 ), а не між позивачем та перевізником.
Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 року №1955-IV (далі – Закон №1955-IV), експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.
Відповідно до ч.4 ст.9 Закону №1955-IV, у разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.
Залучення експедитором третьої особи – перевізника повністю відповідає змісту транспортно-експедиторської діяльності, договірним відносинам позивача з експедитором та положенням Закону №1955-IV. Залучення до перевезення третіх осіб, з якими позивачем (клієнтом) не укладено прямого договору перевезення, не суперечить законодавству України. Здійснення перевезення особою, відмінною від тієї, з якою укладено договір, не впливає на митну вартість товару та не може бути підставою для прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів.
Крім того, договір №20/AV/2025 від 25.04.2025 року не входить до вичерпного переліку документів, передбачених ч.2 ст.53 МК України, та не є тим документом, відсутність якого може бути підставою для висновку про неможливість визначення митної вартості за основним методом.
Стосовно посилань відповідача на неподання виписки з бухгалтерської документації, суд зазначає, що відповідач у вимозі про надання додаткових документів не конкретизував, які саме бухгалтерські документи мають бути надані декларантом і яким чином саме ці документи можуть підтвердити складові митної вартості.
Водночас декларантом додатково на вимогу митного органу надано видаткову накладну №486 від 22.04.2025 року на підтвердження реалізації ідентичного товару за цим Контрактом у співставленому часовому періоді. Видаткова накладна є первинним бухгалтерським документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV.
Стосовно процедури консультацій з декларантом і додатково витребуваних документів суд зазначає таке. Можливість надання декларантом додаткових документів на підтвердження правомірності визначення митної вартості товарів за першим методом прямо залежить від чіткого визначення митницею конкретних обставин, які викликали у неї сумніви у достовірності задекларованої митної вартості, а тому недотримання цих умов свідчить про порушення критеріїв правомірності рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, які закріплені у ч.2 ст.2 КАС України.
Як вбачається з матеріалів справи, у повідомленні про необхідність подання додаткових документів митний орган не зазначив, у чому полягають конкретні розбіжності в поданих документах, які саме числові значення складових митної вартості не підтверджено та якими саме документами вони мають бути підтверджені. Натомість, у вимозі викладено загальний перелік документів, передбачений ч.3 ст.53 МК України, без конкретизації тих, надання яких може усунути сумніви у достовірності задекларованої митної вартості.
Більше того, декларант скерував до митного органу лист-вимогу №43 від 02.07.2025 року, в якому просив письмово повідомити, до моменту прийняття рішення за результатами проведеного контролю, яка саме інформація потребує уточнення та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, поданих згідно ч.2 ст.53 МК України. Однак, відповідач проігнорував вказаний лист і не надав жодних обґрунтувань щодо причин скерування вимоги про надання додаткових документів.
Стосовно посилань відповідача на те, що заявлена митна вартість ввезених товарів є нижчою від подібних і аналогічних товарів, суд враховує таке. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем застосовано резервний метод (ст.64 МК України) із посиланням на дев`ять різних митних декларацій по різних товарах. При цьому відповідач послідовно «пропустив» методи 2а, 2б, 2в, 2г з посиланням на відсутність у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, а також на відсутність вартісної основи для розрахунку митної вартості.
У постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17 Верховний Суд зазначив, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. У рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Суд вказує, що оскаржуване рішення відповідача не містить інформації (у тому числі щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої ним, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Митним органом не враховано, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, що були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, необхідно навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів, не зазначено, чи за такими ж товаросупровідними документами поставлявся ідентичний товар, тощо. Тобто не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалося на тих же умовах поставки та з тією ж самою відстанню.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
В той же час, митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у митній декларації було зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів. З наведеного слідує, що висновки відповідача стосовно не підтвердження позивачем заявленої митної вартості зроблені на припущеннях.
Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості відомостей про те, що ідентичний чи подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2025 року у справі №300/784/24.
Крім того, суд враховує, що декларантом додатково на вимогу митного органу надано висновок судового експерта про вартісні характеристики товару №25/1/131 від 02.07.2025 року, а також підтвердження Польсько-Української Торгової Палати від 02.07.2025 року, відповідно до яких ціни, за якими INVEST-LINE SP. ZO.O. продає продукцію позивачу, відповідають рівню цін на цей вид товару на польському ринку. Зміст цих документів відповідачем у рішенні не проаналізовано та не спростовано.
Стосовно інших підстав, викладених у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900404/2 від 02.07.2025 року, то такі є необґрунтованими, адже відповідачем не доведено їх впливу на задекларовану позивачем митну вартість товару.
В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд вважає, що в даному випадку контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом – за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 20.06.2023 року у справі №1.380.2019.006247, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Втім, в оскаржуваному рішенні відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеного у митній декларації; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.
Беручи до уваги, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900404/2 від 02.07.2025 року є правовим актом індивідуальної дії, суд констатує невідповідність такого рішення критеріям чіткості та зрозумілості, що породжує його неоднозначне трактування, а тому таке рішення належить визнати протиправним та скасувати.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2025/001026, суд зазначає, що картка відмови є похідною від рішення про коригування митної вартості, а тому за умови визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів картка відмови підлягає визнанню протиправною та скасуванню. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.07.2021 року у справі №820/3979/17.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч. 1 ст. 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Щодо судового збору, то ураховуючи, що суд ухвалює рішення на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, а також зважаючи на документальне підтвердження понесених позивачем витрат у вигляді сплати судового збору у сумі 4844,80 грн, наявні підстави для їх стягнення у відповідному розмірі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то питання щодо їх стягнення вирішуватиметься судом протягом п`яти днів після ухвалення цього судового рішення за умови подання відповідних доказів. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява, у відповідності до ч.7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягатиме залишенню без розгляду.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900404/2 від 02.07.2025 року.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2025/001026.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (місцезнаходження: вул.Костюшка, 1, м.Львів, 79000; код ЄДРПОУ 43971343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІММЕЛТЕК-УА» (місцезнаходження: вул.Об`їздна, 4, с.Сокільники, Львівський р-н, Львівська обл., 81130; код ЄДРПОУ 44752993) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 80 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.