ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/627/26 Справа № 201/5437/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 30 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Макарова М.О.,
при секретарі - Карпенко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 04 липня 2025 року у складі судді Демидової С.О.
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 06 червня 1996 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі. Від шлюбу з яким у них народилися двоє доньок ОСОБА_3 , 1992 року народження та ОСОБА_4 , 2009 року народження. 
Зазначає, що в період спільного проживання з відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 , систематично зазнавала домашнього насильства. 
Відповідач, 04 серпня 2024 року та 05 серпня 2024 року, перебуваючи у стані агресії за місцем спільного проживання, вчинив щодо неї фізичне та психологічне насильство: висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та спричинив легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експертизи.
Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11 вересня 2024 року у справі № 201/10028/24 ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні домашнього насильства та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП з накладенням штрафу.
Внаслідок таких дій, вимушена була залишити місце спільного проживання, нести витрати на перевезення особистих речей, витрати на медичні послуги та медикаменти внаслідок психологічної травми, тобто, зазнала значних моральних та матеріальних збитків, у зв`язку із чим вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та просити стягнути на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 17270,39 грн., та в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000,00 грн. а також вирішити питання розподілу судових витрат.
Рішенням Соборного районного суду міста Дніпра від 04 липня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 10000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для часткового задоволення позову, факт завдання позивачу моральної шкоди підтверджено належними та допустимими доказами у справі, та визначаючи її розмір суд виходив із принципу розумності, виваженості, справедливості та конкретних обставини у справі. Відмовляючи в іншій частині позову, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та безпідставності.
Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким позов задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правої оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні спору. Суд не врахував, що позивач довела витрати, спричиненні неможливістю проживати разом з особою, яка вчиняє домашнє насильство, і це підтверджено матеріалами справи.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 06 липня 1992 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4 , 2009 року народження, яка має інвалідність з дитинства.
Згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 2370 від 05 серпня 2024 року, виявленні у ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряного крововиливу в лобній області справа, синці правого передпліччя, саден обох ліктьових суглобів, що спричинені від дії тупого твердого предмету, можливо в термін, на який вказує обстежена, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2024 року в справі № 201/10028/24 ОСОБА_2 визнано винним у скоєні домашнього насильства, що мало місце 05 серпня 2024 року відносно своєї дружини ОСОБА_1 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить сто сімдесят гривень.
Згідно наданого консультативного висновку спеціаліста № 1007763958 від 15 листопада 2024 року ОСОБА_1 встановлено діагноз гіпертензивна хвороба з переважним ураженням серця з серцевою недостатністю.
Відповідно до інформаційної довідки з електронної системи охорони здоров`я ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 15 по 19 листопада 2024 року та 18 листопада 2024 року надано консультативний висновок ОСОБА_1 та встановлено діагноз гіпертензивна енцефалопатія, надано копії чеків на придбання ліків в листопаді 2024 року та січня 2025 року.
04 лютого 2025 року начальником ВП №2 ДРУПР№1 надано відповідь на звернення ОСОБА_1 від 29 січня 2025 року, що відносно ОСОБА_2 співробітниками поліції було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП який направлено для прийняття рішення до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.
Дніпровським ліцеєм № 81 надано психолого-педагогічна характеристика ОСОБА_4 
25 квітня 2025 року психологом ОСОБА_5 надано довідку за результатами психодіагностичної роботи з ОСОБА_1 згідно якої надано висновки: результати тестування та невербальні реакції клієнтки, які спостерігалися під час опитування та діагностичного інтерв`ю, свідчать про підтвердження шкоди її психічному здоров`ю внаслідок психологічного фізичного та економічного насильства.
Відповідно до наданого позивачем акта № ЄВ-000025 здачі - прийняття робіт підписаного 22 серпня 2024 року, ФОП ОСОБА_6 було здійснено вантажні перевезення за адресами АДРЕСА_2 , загальна вартість послуг становить 16000,00 грн. 
Частина 1 ст. 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
За змістом положень цих норм права, суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.
Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суд, який заслуховує сторін та встановлює фактичні обставини справи, має широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.
За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження – емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52).
У справі, що переглядається встановлено, що внаслідок адміністративного правопорушення, вчиненого відповідачем, ОСОБА_1 зазнала моральних страждань, які полягають в негативних змінах в її житті, а саме: переживання, тривога, емоційна напруга, що призвело до формування у останньої глибокої психологічної кризи, що суттєво знижує її життєву адаптацію та є очевидним, що вчинення відповідачем домашнього насильства, завданого адміністративним правопорушенням, позивачу завдано моральної шкоди.
З урахуванням встановлених обставин у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення моральної шкоди та визначаючи її розмір, суд виходив з характеру правопорушення, глибини і ступеня моральних страждань позивача, з огляду на ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, які були отримані внаслідок протиправної поведінки відповідача, чим саме було порушено встановлений ритм її життя, а тому визначений розмір моральної шкоди у суму 10000,00 грн. є розумним та співмірним понесеним позивачем стражданням та зміни устрою її життя. Оскільки ліки, придбанні позивачем, не були призначенні лікарем, а витрати на перевезення вантажу, не є матеріальними збитками, а власне бажання останньої, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині, внаслідок необґрунтованості заявлених вимог. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову, які відповідають обставинам справи, встановлені відповідно до вимог процесуального закону та узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки наданим позивачем чисельним доказам на підтвердження завданої матеріальної та моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини були предметом розгляду у суді першої інстанції, з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Колегія суддів зауважує, що в силу положень частини третьої статті 89 ЦПК України судом першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими. 
В цілому доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо розміру стягненого відшкодування моральної шкоди.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, що переглядається, рішення суду відповідає вимогам вмотивованості.
Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.
Відповідно ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 04 липня 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 21 квітня 2026 року
Повний текст судового рішення складено 29 квітня 2026 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

М.О. Макаров