ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
15.06.2026	Справа № 910/756/26	
Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження
позовну заяву
Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (01011, місто Київ, вулиця Алмазова Генерала, будинок 4А; ідентифікаційний код 14305909)
до 
1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся-2002» (04073, місто Київ, вулиця Рилєєва, будинок 12А; ідентифікаційний код 32041844),
2. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ),
3. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ),
4. Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся-2023» (04073, місто Київ, вулиця Рилєєва, будинок 12А; ідентифікаційний код 45397210)

про стягнення 208 504,02 дол. США, що еквівалентно 8 994 675,77 грн,

Представники:
від позивача: Хуторянець О.В.;
від відповідача-1: не з`явилися;
від відповідача-2: не з`явилися;
від відповідача-3: Любаренко І.О.;
від відповідача-4: не з`явилися;
РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ.
Короткий зміст позовних вимог.
Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (далі - АТ «Райффайзен Банк»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся-2002» (далі - ТОВ «Полісся-2002»/відповідач-1), ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 /відповідач-2), ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 /відповідач-3) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся-2023» (далі - ТОВ «Полісся-2023»/відповідач-4) про солідарне стягнення 208 504,02 дол. США, що еквівалентно 8 994 675,77 грн, у тому числі: 135 987,98 дол. США - заборгованості за кредитним договором №010/190-2/167 від 27.01.2021 та 72 516,04 дол. США - заборгованості за кредитним договором №010/190-2/393 від 18.11.2021, що укладені в рамках Генерального договору на здійснення кредитних операцій №010/150-2/810 від 27.03.2018.
Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань 
Господарський суд міста Києва ухвалою від 02.02.2026 позовну заяву АТ «Райффайзен Банк» прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 16.03.2026.
13.02.2026 через систему «Електронний суд» АТ «Райффайзен Банк» подало заяву про забезпечення позову, в якій просило суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 , а саме:
- квартиру АДРЕСА_3 , загальна площа (кв.м): 69.4, житлова площа (кв.м): 38.2, складається з двох кімнат, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1193852680000;
- гаражний бокс, загальна площа (кв.м): 30.9, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , адреса ГК: вулиця Вербова 6, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 650227680000;
- автомобіль MINI COOPER S COUNTRYMAN, 2021 р.в., № куз. НОМЕР_3 ;
- автомобіль POLESTAR POLESTAR 2, 2020 р.в., № куз. НОМЕР_4 ;
- автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2008 р.в., № куз. НОМЕР_5 .
Господарський суд міста Києва ухвалою від 16.02.2026 відмовив у задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк» про забезпечення позову.
16.03.2026 у підготовче засідання представники відповідачів-1,-2,-3,-4 не з`явилися, внаслідок чого суд відклав підготовче засідання на 20.04.2026.
31.03.2026 через систему «Електронний суд» АТ «Райффайзен Банк» вдруге подало заяву про забезпечення позову, в якій просило суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить та належало на праві власності ОСОБА_2 , а саме:
- квартиру АДРЕСА_3 , загальна площа (кв.м): 69.4, житлова площа (кв.м): 38.2, складається з двох кімнат, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1193852680000;
- гаражний бокс, загальна площа (кв.м): 30.9, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , адреса ГК: вулиця Вербова 6, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 650227680000;
- автомобіль MINI COOPER S COUNTRYMAN, 2021 р.в., № куз. НОМЕР_3 ;
- автомобіль POLESTAR POLESTAR 2, 2020 р.в., № куз. НОМЕР_4 ;
- автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2008 р.в., № куз. НОМЕР_5 .
Господарський суд міста Києва ухвалою від 02.04.2026 вдруге відмовив у задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк» про забезпечення позову.
20.04.2026 суд відклав підготовче засідання на 04.05.2026.
03.05.2026 через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому одночасно просив поновити строк на його подання, а також додаткові письмові пояснення у справі.
04.05.2026 суд протокольною ухвалою задовольнив заяву відповідача-3 про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву, зокрема, поновив строк на подання відзиву на позов, прийняв відзив на позовну заяву до розгляду, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 15.06.2026.
15.06.2026 у судове засідання з`явилися представники АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_2 .
Представники ТОВ «Полісся-2002», ОСОБА_1 та ТОВ «Полісся-2023» у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Зокрема, у судовому засіданні представник АТ «Райффайзен Банк» позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а представник ОСОБА_2 , у свою чергу, проти задоволення позову заперечував із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву з урахуванням додаткових письмових пояснень.
Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
Позиція позивача. 
АТ «Райффайзен Банк» позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням ТОВ «Полісся-2002» зобов`язань за кредитними договорами №010/190-2/167 від 27.01.2021 та №010/190-2/393 від 18.11.2021, що укладені в рамках Генерального договору на здійснення кредитних операцій №010/150-2/810 від 27.03.2018, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість у розмірі 208 504,02 доларів США, яка підлягає стягненню з відповідача-1, як позичальника, та відповідачів -2, -3, -4, які є поручителями за договорами поруки №12/190-2/234 від 23.12.2020, №12/190-2/235 від 23.12.2020, №12/84-14/1669 від 01.05.2024.
Позиція відповідача-3.
ОСОБА_2 заперечує проти задоволення позову, мотивуючи тим, що ТОВ «Полісся-2002» на виконання умов Генерального договору на здійснення кредитних операцій №010/150-2/810 від 27.03.2018 передало в заставу та іпотеку рухоме та нерухоме майно на загальну суму 35,8 млн грн, відтак, на думку відповідача-3, АТ «Райффайзен Банк» стягує кошти з поручителів при наявності заставного майна, а тому набуває майно (грошові кошти) без достатньої правової підстави. Крім того, позивач не надав детального розрахунку заявленої заборгованості та належних доказів надання кредитних коштів позичальнику.
ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
27.03.2018 між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», назву якого змінено на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (далі - кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полісся-2002» (далі - позичальник) укладено Генеральний договір на здійснення кредитних операцій №010/150-2/810, відповідно до якого кредитор зобов`язався здійснити на користь позичальника кредитні операції у межах загального ліміту та сублімітів, передбачених пунктами 1.2, 1.3. Генерального договору, в порядку, визначеному статтею 2 Генерального договору, а позичальник зобов`язаний виконати усі обов`язки, що витікають зі змісту кредитної операції, Генерального договору, Умов та договорів, і здійснити повне погашення заборгованості у межах строку кредитної операції.
В подальшому, між позивачем та відповідачем-1 укладено додаткові угоди №1 від 10.07.2018, №2 від 26.03.2019, №3 від 10.06.2019, №6 від 18.11.2021, №7 від 15.12.2021, №8 від 28.09.2022 та №9 від 27.03.2024. 
Згідно з п. 1.2. Генерального договору (в редакції додаткової угоди №8 від 28.09.2022) загальний ліміт становить 550 000,00 доларів США; останній день строку дії загального ліміту - 26.03.2025 або інша дата, визначена відповідно до статті 9 Генерального договору.
У відповідності до п. 2.1. Генерального договору кредитні операції, передбачені в п. 1.3. Генерального договору, здійснюються на умовах, визначених Генеральним договором та Умовами, на підставі укладеного між кредитором та позичальником відповідного договору. Договором визначаються особливості здійснення кредитної операції, зокрема, в частині ліміту кредитної операції, валюти, строків та умов погашення заборгованості. Договір може містити інші положення та графік погашення заборгованості.
Кредитна операція здійснюється в межах встановленого договором ліміту кредитної операції, який у свою чергу, встановлюється в межах невикористаного субліміту, встановленого для кредитних операцій відповідного виду. Субліміт вважається використаним в розмірі, що відповідає розміру основної заборгованості позичальника за кредитними операціями щодо здійснення документальних операцій, факторингового фінансування та кредитування (окрім овердрафту), разом із сумою ліміту кредитної операції щодо надання овердрафту за всіма договорами, що укладені в межах відповідного субліміту. Кредитна операція здійснюється після підписання договору, якщо її проведення не призводить до перевищення ліміту кредитної операції, субліміту та загального ліміту (п. 2.2 Генерального договору).
За умовами п. 3.2. Генерального договору проценти та/або комісії при здійсненні кредитних операцій позичальник сплачує в порядку, визначеному Умовами, на рахунки, що зазначаються в Генеральному договорі або в договорах, або на інші рахунки, повідомлені кредитором позичальнику.
Відповідно до п. 3.1. Генерального договору при укладенні договору сторони можуть домовитись про інший розмір процентної ставки або комісії, ніж передбачені Генеральним договором. В такому випадку зміни до Генерального договору не вноситься, а до кредитної операції застосовується розмір процентної ставки /комісії визначений договором.
Позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості в порядку, визначеному Генеральним договором та договорами, не пізніше відповідного останнього дня строку дії ліміту кредитної операції, а зобов`язання щодо сплати комісії за обслуговування загального ліміту - не пізніше останнього дня строку дії загального ліміту (п. 6.1. Генерального договору).
27.01.2021 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Полісся-2002» укладено кредитний договір №010/190-2/167 до Генерального договору на здійснення кредитних операцій №010/150-2/810, відповідно до якого кредитор надає позичальнику кредит у формі відновлювального ліміту з видачею кредитних коштів однією сумою/траншем з лімітом кредитної операції у розмірі 141 680,10 доларів США, на фінансування витрат пов`язаних з поточною діяльністю, останній день строку дії ліміту кредитної операції - 26.03.2025 (п. 1.1 - п. 1.5. кредитного договору №010/190-2/167 в редакції додаткової угоди №010/190-2/167/4 від 27.03.2024).
Згідно з п. 1.4. кредитного договору №010/190-2/167 плата за користування кредитом розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 4,5% річних. Позичальник зобов`язаний сплатити 4,5% річних від суми основної заборгованості, що не була сплачена в останній день строку дії ліміту кредитної операції.
Згідно з п. 1.4. кредитного договору №010/190-2/167 в редакції додаткової угоди №010/190-2/167/3 від 28.09.2022 плата за користування кредитом розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 5,2% річних. Позичальник зобов`язаний сплатити 5,2% річних від суми основної заборгованості, що не була сплачена в останній день строку дії ліміту кредитної операції.
Згідно з п. 1.4. кредитного договору №010/190-2/167 в редакції додаткової угоди №010/190-2/167/4 від 27.03.2024 плата за користування кредитом розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 6,2% річних. Позичальник зобов`язаний сплатити 6,2% річних від суми основної заборгованості, що не була сплачена в останній день строку дії ліміту кредитної операції.
Пунктом 1.11 кредитного договору №010/190-2/167 в редакції додаткової угоди №010/190-2/167/4 від 27.03.2024, визначено порядок погашення: частинами відповідно до графіку зменшення ліміту (додаток №1 до договору). 
18.11.2021 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Полісся-2002» укладено кредитний договір №010/190-2/393 до Генерального договору на здійснення кредитних операцій №010/150-2/810 від 27.03.2018, відповідно до якого кредитор надає позичальнику кредит у формі відновлювального ліміту з видачею кредитних коштів траншами з лімітом кредитної операції у розмірі 75 551,38 доларів США, на фінансування витрат пов`язаних з поточною діяльністю, останній день строку дії ліміту кредитної операції - 26.03.2025 (п. 1.1 - п. 1.5. кредитного договору №010/190-2/393 в редакції додаткової угоди №010/190-2/393/2 від 27.03.2024).
Згідно з п. 1.4. кредитного договору №010/190-2/393 плата за користування кредитом розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 4,5% річних. Позичальник зобов`язаний сплатити 4,5% річних від суми основної заборгованості, що не була сплачена в останній день строку дії ліміту кредитної операції.
Згідно з п. 1.4. кредитного договору №010/190-2/393 в редакції додаткової угоди №010/190-2/393/1 від 28.09.2022 плата за користування кредитом розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 5,2%. Позичальник зобов`язаний сплатити 5,2% річних від суми основної заборгованості, що не була сплачена в останній день строку дії ліміту кредитної операції.
Згідно з п. 1.4. кредитного договору №010/190-2/393 в редакції додаткової угоди №010/190-2/393/2 від 27.03.2024 плата за користування кредитом розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 6,2%. Позичальник зобов`язаний сплатити 6,2% річних від суми основної заборгованості, що не була сплачена в останній день строку дії ліміту кредитної операції.
Пунктом 1.11 кредитного договору №010/190-2/393 в редакції додаткової угоди №010/190-2/393/2 від 27.03.2024, визначено порядок погашення: частинами відповідно до графіку зменшення ліміту (додаток №1 до договору).
Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань за Генеральним договором на здійснення кредитних операцій №010/150-2/810 від 27.03.2018, позивачем та відповідачами -2, -3 та -4 укладено договори поруки, зокрема з ОСОБА_1 укладено договір поруки №12/190-2/234 від 23.12.2020, з ОСОБА_2 укладено договір поруки №12/190-2/235 від 23.12.2020 та з Товариством з обмеженою відповідальністю «Полісся-2023» укладено договір поруки №12/84-14/1669 від 01.05.2024.
Так, згідно з п. 1.1. договорів поруки поручителі зобов`язалися відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов основного договору. Порукою за цими договорами поруки забезпечується виконання забезпечених зобов`язань у повному обсязі, включаючи, але не обмежуючись, сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та сплату нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України сум тощо.
За умовами п. 1.2. договорів поруки поручителі відповідають перед кредитором за виконання забезпечених зобов`язань у тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені основним договором, у тому числі при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобов`язань.
Відповідно до п. 2.1. договорів поруки, у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань кредитор набуває права вимагати від поручителів виконання ними як солідарними боржниками забезпечених зобов`язань та сплати заборгованості за забезпеченими зобов`язаннями, а поручителі - зобов`язані виконати вимоги кредитора щодо виконання забезпечених зобов`язань та сплатити заборгованість за забезпеченими зобов`язаннями.
У відповідності до п. 2.2. договорів поруки поручителі зобов`язалися здійснити виконання забезпечених зобов`язань протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання відповідної вимоги від кредитора та в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Єдиною підставою для визначення кредитором у вимозі розміру забезпечених зобов`язань, що підлягають виконанню поручителями, є дані аналітичного обліку та рахунки, що ведуться установою кредитора для визначення грошових зобов`язань позичальника перед кредитором за основним договором. Вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителями забезпечених зобов`язань в розмірі, визначеному кредитором у вимозі. Кредитор має право направляти вимоги поручителям будь-яку кількість разів до повного виконання забезпечених зобов`язань.
Строк поруки, що встановлена договором, за кожним забезпеченим зобов`язанням становить 5 (п`ять) років від дня закінчення строку/настання терміну виконання відповідного забезпеченого зобов`язання (п. 6.2 договорів поруки №12/190-2/234 від 23.12.2020 та №12/190-2/235 від 23.12.2020, п. 7.2. договору поруки №12/84-14/1669 від 01.05.2024).
Отже, позивач свої зобов`язання за Генеральним договором на здійснення кредитних операцій №010/150-2/810 від 27.03.2018 виконав у повному обсязі, надавши ТОВ «Полісся-2002» кредитні кошти у розмірі 219 000,00 доларів США за кредитним договором №010/190-2/167 від 27.01.2021 та 75 985,00 доларів США за кредитним договором №010/190- 2/393 від 18.11.2021, що підтверджується матеріалами справи.
Проте, ТОВ «Полісся-2002» зобов`язання щодо погашення кредиту не виконало, у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 208 504,02 доларів США, у тому числі за кредитним договором №010/190-2/167 від 27.01.2021 у розмірі 135 987,98 доларів США та за кредитним договором №010/190- 2/393 від 18.11.2021 у розмірі 72 516,04 доларів США.
Позивач направив на адреси позичальника та поручителів вимоги про погашення заборгованості, яка виникла у ТОВ «Полісся-2002» за Генеральним договором та кредитними договорами, укладеними до нього, зокрема: до ТОВ «Полісся-2002» за вих. №188/2/840 від 08.12.2025, до ОСОБА_1 за вих. №188/2/818 від 03.12.2025, до ОСОБА_2 за вих. №188/2/819 від 03.12.2025, до ТОВ «Полісся-2023» за вих. №188/2/878 від 07.01.2026.
У відповідь на ці вимоги, відповідачі -2, -3 та -4 повідомили позивача про неможливість негайно погасити усю суму заборгованості, посилаючись на складну фінансову ситуацію ТОВ «Полісся-2002».
Отже, у зв`язку із неналежним виконанням ТОВ «Полісся-2002» зобов`язань з повернення кредиту, АТ «Райффайзен Банк» звернулося до суду з цим позовом про стягнення з ТОВ «Полісся-2002» (позичальника) та з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «Полісся-2023» (поручителі) заборгованості за кредитом у розмірі 208 504,02 доларів США, що складається із заборгованості за кредитним договором №010/190-2/167 від 27.01.2021 у розмірі 135 987,98 доларів США та за кредитним договором №010/190-2/393 від 18.11.2021 у розмірі 72 516,04 доларів США.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У відповідності до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
За змістом ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.
Згідно зі статями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Отже, судом вище встановлено, відповідач-1 порушив договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредитних коштів за Генеральним договором на здійснення кредитних операцій №010/150-2/810 від 27.03.2018 та кредитними договорами, укладеними до нього, внаслідок чого у ТОВ «Полісся-2002» виникла заборгованість за кредитом у розмірі 135 987,98 доларів США за кредитним договором №010/190-2/167 від 27.01.2021 та у розмірі 72 516,04 доларів США за кредитним договором №010/190- 2/393 від 18.11.2021.
Судом також встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за Генеральним договором на здійснення кредитних операцій №010/150-2/810 від 27.03.2018, позивач з відповідачами -2, -3 та -4 уклали договори поруки, зокрема з ОСОБА_1 укладено договір поруки №12/190-2/234 від 23.12.2020, з ОСОБА_2 укладено договір поруки №12/190-2/235 від 23.12.2020 та з ТОВ «Полісся-2023» укладено договір поруки №12/84-14/1669 від 01.05.2024.
Згідно з п. 1.1. договорів поруки поручителі зобов`язалися відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнути у майбутньому, які випливають з умов основного договору. Порукою за цими договорами поруки забезпечується виконання забезпечених зобов`язань у повному обсязі, включаючи, але не обмежуючись, сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та сплату нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України сум тощо.
Відповідно до п. 2.1. договорів поруки, у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань кредитор набуває права вимагати від поручителів виконання ними як солідарними боржниками забезпечених зобов`язань та сплати заборгованості за забезпеченими зобов`язаннями, а поручителі - зобов`язані виконати вимоги кредитора щодо виконання забезпечених зобов`язань та сплатити заборгованість за забезпеченими зобов`язаннями.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
У відповідності до п. 2.2. договорів поруки поручителі зобов`язалися здійснити виконання забезпечених зобов`язань протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання відповідної вимоги від кредитора та в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Єдиною підставою для визначення кредитором у вимозі розміру забезпечених зобов`язань, що підлягають виконанню поручителями, є дані аналітичного обліку та рахунки, що ведуться установою кредитора для визначення грошових зобов`язань позичальника перед кредитором за основним договором. Вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителями забезпечених зобов`язань в розмірі, визначеному кредитором у вимозі. Кредитор має право направляти вимог поручителям будь-яку кількість разів до повного виконання забезпечених зобов`язань.
Отже, ураховуючи встановлене вище, оскільки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «Полісся-2023» є поручителями перед АТ «Райффайзен Банк» за виконання зобов`язань ТОВ «Полісся-2002» за Генеральним договором на здійснення кредитних операцій №010/150-2/810 від 27.03.2018, суд дійшов висновку, що відповідачі -2, -3, та -4 солідарно із відповідачем-1 відповідають перед позивачем за неналежне виконання ТОВ «Полісся-2002» умов Генерального договору.
Судом встановлено, що позивач направляв на адреси відповідачів -1, -2, -3 та -4 вимоги про погашення заборгованості, яка виникла у відповідача-1 за Генеральним договором та кредитними договорами, укладеними до нього, у відповідь на які, відповідачі -2, -3 та -4 повідомили позивача про неможливість негайно погасити усю суму заборгованості, посилаючись на складну фінансову ситуацію ТОВ «Полісся-2002».
Ураховуючи встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ «Райффайзен Банк» до ТОВ «Полісся-2002», як позичальника, та до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «Полісся-2023», як поручителів, про стягнення заборгованості, яка виникла у ТОВ «Полісся-2002» за Генеральним договором на здійснення кредитних операцій №010/150-2/810 від 27.03.2018, а також за укладеними до нього кредитними договорами №010/190-2/167 від 27.01.2021 та №010/190- 2/393 від 18.11.2021 у розмірі 208 504,02 доларів США.
При цьому, доводи ОСОБА_2 про те, що стягнення на користь позивача заборгованості зі сплати кредиту з поручителів, при наявності заставного/іпотечного майна, та задоволення банком своїх вимог за рахунок заставного/іпотечного майна, призведе до набуття позивачем грошових коштів без достатньої правової підстави, а також до подвійного стягнення коштів, суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.
Згідно із визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).
Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; примусове відчуження земельної ділянки, іншого нерухомого майна відповідно достатті 14-1 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану; з інших підстав, передбачених цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.09.2018 у справі №921/107/15-г/16 виснувала, що наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.
Отже, на переконання суду позивач має право обирати яким чином йому задовольнити свої вимоги у разі неналежного виконання позичальником основного зобов`язання з повернення кредиту, або шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки або звернувшись до поручителів з вимогою погасити заборгованість, яка виникла у боржника.
За змістом ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
ВИСНОВКИ СУДУ.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк» про солідарне стягнення з ТОВ «Полісся-2002», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «Полісся-2023» заборгованості у розмірі 208 504,02 доларів США підлягають задоволенню.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідачів.
Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» - задовольнити.
Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся-2002» (04073, місто Київ, вулиця Рилєєва, будинок 12А; ідентифікаційний код 32041844), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся-2023» (04073, місто Київ, вулиця Рилєєва, будинок 12А; ідентифікаційний код 45397210) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (01011, місто Київ, вулиця Алмазова Генерала, будинок 4А; ідентифікаційний код 14305909) заборгованість у розмірі 208 504 (двісті вісім тисяч п`ятсот чотири) долара США 02 цента.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся-2002» (04073, місто Київ, вулиця Рилєєва, будинок 12А; ідентифікаційний код 32041844) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (01011, місто Київ, вулиця Алмазова Генерала, будинок 4А; ідентифікаційний код 14305909) 26 984 (двадцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) грн 02 коп. - судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (01011, місто Київ, вулиця Алмазова Генерала, будинок 4А; ідентифікаційний код 14305909) 26 984 (двадцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) грн 02 коп. - судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (01011, місто Київ, вулиця Алмазова Генерала, будинок 4А; ідентифікаційний код 14305909) 26 984 (двадцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) грн 02 коп. - судового збору.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся-2023» (04073, місто Київ, вулиця Рилєєва, будинок 12А; ідентифікаційний код 45397210) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (01011, місто Київ, вулиця Алмазова Генерала, будинок 4А; ідентифікаційний код 14305909) 26 984 (двадцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) грн 02 коп. - судового збору.
Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повний текст рішення складено: 22.06.2026.

Суддя Віта БОНДАРЧУК