Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.05.2026  	Справа №607/25974/25 Провадження №2/607/1120/2026	

місто Тернопіль
 
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Герчаківської О. Я.,
за участі секретаря судового засідання Баб`як Н. О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» (далі – ТОВ ФК «Віва Капітал», позивач) звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту № 1430243661755 від 28 жовтня 2024 року у розмірі 31 410,00 грн, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 600,00 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що відповідно до умов договору про надання грошових коштів у кредит № 1430243661755 від 28 жовтня 2024 року, укладеного між ОСОБА_1 (далі – відповідач, позичальник) та ТОВ ФК «Віва Капітал», відповідачу було надано кредит у розмірі 7 500,00 грн. Згідно п. 1.3 Договору, кредит надано строком 120 днів - з 28 жовтня 2024 року по 25 лютого 2025 року. За умовами Договору відповідач отримав на споживчі цілі кредит, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі від 361,35% (0,99% в день) річних від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка становить 2 735,23%.
Відповідно до п. 1.3.1. Договору ОСОБА_1 зобов`язався здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку, що є додатком до кредитного договору.
Згідно п. 3.3. Договору у разі несплати позичальником платежу у рекомендовану дату оплати, згідно п. 1.3.1. даного договору, за дисконтною процентною ставкою, позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за базовою процентною ставкою, встановленою п. 1.4.2. договору.
ТОВ «ФК «Віва капітал» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, переказ коштів здійснено 28 жовтня 2024 року, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» та довідкою про ідентифікацію.
Станом на 09 грудня 2025 року сума заборгованості по кредиту за Договором №1430243661755 від 28 жовтня 2024 року становить 31 410,00 грн, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом – 7 500,00 грн; заборгованість за відсотками – 8 910,00 грн; заборгованість за штрафом – 15 000,00 грн.
На даний час ОСОБА_1 продовжує ухилятись від виконання зобов`язання, що є порушенням законних прав ТОВ ФК «Віва Капітал».
Із урахуванням викладеного, зважаючи на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення наданих у позику коштів та сплати процентів за користування ними, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 на його користь вказаний розмір заборгованості за кредитним договором, судовий збір, витрати на правничу допомогу.
Ухвалою судді від 17 грудня 2025 року відкрито провадження у справі № 607/25974/25 та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання представник позивача ТОВ ФК «Віва Капітал» не з`явився, у прохальній частині позову просив судові засідання проводити за його відсутності, позовні вимоги задовольнити, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення, а також оголошенням про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме.
Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.
28 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та ОСОБА_1 укладений договір про надання грошових коштів у кредит продукту «СТАРТ» № 1430243661755 в електронній формі (далі - Договір). Відповідно до умов Договору ТОВ «ФК «Віва Капітал» надає позичальнику кредит в сумі 7 500,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Кредитний договір № 1430243661755 від 28 жовтня 2024 року підписаний ОСОБА_1 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора G9S4V6.
Умовами договору визначено, що сума кредитного ліміті складає 7 500,00 грн (п. 1.2.); строк кредитування 120 днів, з 28 жовтня 2024 року по 25 лютого 2025 року; дата повернення кредиту 25 лютого 2025 року або достроково (п. 1.3.); тип процентної ставки фіксований (п. 1.4.) і становить 0,99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно (п.п. 1.4.1.).
Базова процентна ставка складає 0,99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту (п.п. 1.4.2.).
Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати, зазначену у графіку платежів (додаток № 1) (п.п. 1.3.1. Договору).
Пунктом 2.23 Договору визначено, що кредит надається шляхом переказу коштів в сумі 7500,00 грн на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу № НОМЕР_1 .
У п. 2 Договору вказано про порядок надання кредиту, а також зазначено про те, що клієнт у особистому кабінеті на сайті кредитодавця надає дані з метою отримання кредиту та формує заявку на отримання кредиту, після перевірки якої та у випадку її схвалення інформаційно-телекомунікаційна система генерує індивідуальну частину електронного договору, що є офертою та містить усі істотні умови.
Згода на укладення договору відбувається шляхом підписання введенням одноразового ідентифікатора, електронним підписом, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно п. 3.6 Договору проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування Кредитом, з дня видачі Кредиту до дати фактичного повного повернення Кредиту, протягом строку визначеного Договором.
Пунктом 4.3.1 Договору передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути Кредитодавцю суму Кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором.
Відповідно до п. 5.1 Договору кошти Кредиту, одержані Позичальником за Договором, повертаються ним в повному обсязі у валюті Кредиту не пізніше дня повернення Кредиту (включно), на поточний рахунок Кредитодавця зазначений в Розділі 8 Договору, шляхом ініціювання переказу коштів з будь-якої платіжної картки Позичальника через РОS-термінал в Особистому кабінеті.
Пунктом 6.4. Договору передбачено, що в разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим Договором сума кредиту за яким не перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу
У п. 8 Договору вказано про його підписання ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «G9S4V6», після ознайомлення із Правилами надання грошових коштів у кредит.
У додатку № 1 до договору № 1430243661755 від 28 жовтня 2024 року визначено графік платежів, яким встановлено кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення позичальником з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а також визначено загальну вартість кредиту для позичальника та реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит.
До матеріалів справи позивач долучив Анкету-заяву на отримання кредиту ОСОБА_1 від 28 жовтня 2024 року, в якій відповідач вказав свої персональні дані, суму кредиту, яку бажає отримати та реквізити платіжної картки на яку мають бути зараховані кредитні кошти, а саме № НОМЕР_1 .
За змістом заявки на отримання грошових коштів в кредит, зазначено інформацію про позичальника, зокрема паспорт, адресу та номер карти. Анкета-заява підписана електронним підписом «G9S4V6».
У Паспорті до Договору № 1430243661755 від 28 жовтня 2024 року, який підписаний одноразовим підписом ОСОБА_1 «G1Z4R4», вказані основні умови кредитування та довідкова інформація щодо кредиту, 
За змістом Договору № М1805/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 18 травня 2023 року, що укладений між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» та ТОВ ФК «Віва Капітал», його предметом є здійснення переказу коштів на користь отримувачів.
Згідно листа від 14 листопада 2025 року, вих. № 17802, від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» було здійснено успішну транзакцію № 1500578307, 28 жовтня 2024 року на суму 7 500,00 грн на картку № НОМЕР_1 .
Відповідно до Довідки про ідентифікацію підтверджується те, що клієнту ОСОБА_1 були перераховані кредитні кошти в сумі 7 500,00 грн 28 жовтня 2024 року о 14:13:12 на картковий рахунок № НОМЕР_1 , номер транзакції 1 500 578 307.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1430243661755 від 28 жовтня 2024 року, виконаного ТОВ «ФК «Віва Капітал», загальна заборгованість відповідача за кредитом за період з 28 жовтня 2024 року по 25 лютого 2025 року становить 31 410,00 грн, з них: основний борг за тілом кредиту - 15 000 грн, заборгованість за відсотками – 8 910,00 грн; 15 000,00 грн - штраф. Протягом вказаного періоду відповідач не вносив кошти для погашення кредитної заборгованості.
Відтак, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно–правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно–телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно–телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно–телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Судом встановлено, що 28 жовтня 2025 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання грошових коштів у кредит продукту «СТАРТ» № 1430243661755 на суму 7500,00 грн, на споживчі цілі, дата повернення кредиту – 25 лютого 2025 року, процентна ставка фіксована 0,99%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору становить 2 735,23%.
Оскільки Договір був підписаний ОСОБА_1 без будь-яких застережень, суд доходить до висновку, що останній погодився з його умовами, визнав умови кредитного договору №1430243661755 від 28 жовтня 2024 року та мав обов`язок їх виконувати.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості за рахунком позичальника, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, у повному обсязі підтверджують обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту та не спростовані будь-яким розрахунком відповідача.
Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц.
В силу вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку та не повернув кредит і проценти, тому права позивача підлягають захисту, шляхом стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Віва Капітал» заборгованості за договором про надання кредиту № 1430243661755 від 28 жовтня 2024 року у розмірі 16 410,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 7 500,00 грн; заборгованість за відсотками – 8 910,00 грн.
Щодо вимог ТОВ «ФК «Віва Капітал» про стягнення штрафних санкцій, які передбачені умовами договору про надання кредиту № 1430243661755 від 28 жовтня 2024 року, то суд вважає їх такими, що також не підлягають до задоволення.
Позивач зазначає, що відповідно до п. 6.4 Договору у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим Договором сума кредиту за яким не перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу в такому порядку: на 2 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 375,00 грн (375,00 грн = сума кредиту * 5%); на 4 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі – 2 250,00 грн (2 250,00 грн = сума кредиту * 30%); на 10 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі – 2 250,00 грн (2 250,00 грн = сума кредиту * 30%); на 15 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі – 2 250,00 грн (2 250,00 грн = сума кредиту * 30%); на 20 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі – 2250,00 грн (2 250,00 грн = сума кредиту * 30%); на 25 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі – 2 625,00 грн (2 625,00 грн = сума кредиту * 35%); на 30 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі – 3 000,00 грн (3000,00 грн = сума кредиту * 40%); У будь-якому разі сукупна сума неустойки (штрафу) та інших платежів, що підлягають сплаті Позичальником за порушення виконання його зобов`язань на підставі цього Договору, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної Позичальником за цим Договором, і не може бути збільшена за домовленістю Сторін.
За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Водночас 17 березня 2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким, зокрема, було внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України та доповнено його пунктом 18, що встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань.
Так, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На зазначене звернув увагу Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24), від 06 травня 2025 року у справі № 464/2647/22 (провадження № 61-6059св24).
У відповідності до п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
З системного аналізу як приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», так і п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вбачається, що відповідні положення Закону України «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
За змістом ч. 2 ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України.
Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України.
Так основним регулятором договірних відносин є ЦК України, а не окремі закони, що вбачається з аналізу висновків постанови ВС від 10 жовтня 2018 у справі № 362/2159/15-ц.
З огляду на вказане та те, що з 24 лютого 2022 року і по даний час в Україні діє воєнний стан та з огляду на викладені положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд вважає, що підстав нараховувати відповідачу штрафні санкції у розмірі 15 000,00 грн немає, а тому позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає. 
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Отож, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1 265,57 грн (16 410,00 * 2 422,40 : 31 410,00), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Також відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно частин 1, 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Судом встановлено, що 02 січня 2025 року між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та адвокатським бюро «Грушевий Ю. В.» укладено договір про надання правової допомоги № 1.
Згідно акту виконаних робіт відповідно до договору про надання правової допомоги № 1 від 02 січня 2025 року, сторони домовили що вартість наданих послуг складає 10 600,00 грн. В рахунку № 09/09-01 від 09 грудня 2025 року вказана вартість послуг за підготовку та подання позовних матеріалів відносно ОСОБА_1 у розмірі 10 600,00 грн. Згідно платіжної інструкції №LK1071/2 від 09 грудня 2025 року ТОВ «ФК «Віва Капітал» сплатило 10 600,00 грн АБ Грушевий Ю. В. згідно договору № 1 від 02 січня 2025 року та рахунку № 09/09-01 від 09 грудня 2025 року.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
Враховуючи викладене, а також те, що заявлені та документально підтверджені витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 10 600,00 грн є обґрунтованими, відповідачем не заявлено клопотання про їх зменшення, в зв`язку з чим підлягають стягненню з відповідача в розмірі 5 537,92 грн (16 410,00 * 10 600,00 : 31 410,00), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 280-283, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
У Х В А Л И В :
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» заборгованість за договором про надання грошових коштів у кредит продукту «СТАРТ» № 1430243661755 від 28 жовтня 2024 року у розмірі 16 410 (шістнадцять тисяч чотириста десять),00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 537 (п`ять тисяч п`ятсот тридцять сім),92 грн та 1 265 (одну тисячу двісті шістдесят п`ять),57 грн судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал», код ЄДРПОУ: 40860735, адреса місцезнаходження: вул. Таранця, буд. 20, м. Шпола Черкаської області, 20600.
Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя       О. Я. Герчаківська