ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/99/26 Справа № 708/1325/25 Категорія: ст. ст. 1224, 124 КУпАП	Головуючий у І інстанції Попельнюх А. О. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А.В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 червня 2026 року м. Черкаси 

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисника Тараненка М.О. та правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Тараненка М.О. на постанову Чигиринського райсуду Черкаської обл. від 19.11.2025 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , військо-
вослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адмінправопорушень, передбачених ст. ст. 1224 та 124 КУпАП, із застосуванням ст. 36 КУпАП, накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн., - 

В С Т А Н О В И В:
Суд в постанові вказав, що 22.09.2025 р. об 11:00 год. в с. Суботів по вул. Ставковій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Nissan X-Trail, р/номер НОМЕР_2 , став учасником ДТП, після чого місце пригоди, до якої був причетний, залишив, чим порушив вимоги п. 2.10. а)  ПДР, чим скоїв адмінправопорушення, передбачене ст. 1224 КУпАП. 
Також, 22.09.2025 р. об 11:00 год. в с. Суботів по вул. Ставковій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Nissan X-Trail, р/номер НОМЕР_2 , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та виїхав за межі проїзної частини, в результаті чого здійснив наїзд на електроопору, внаслідок чого було завдано механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 2.3. б), п. 12.1. ПДР, чим  скоїв адмінправопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 
Справи про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП (№ 708/1326/25) та ст. 1224 КУпАП (№ 708/1325/25) постановою суду від 5.11.2025 р. об`єднані в одне провадження.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник Тараненко М.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом неповно з`ясовані обставини справи, невірно застосовано норми КУпАП, не досліджені докази та відсутності встановленого факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 повністю заперечує свою участь в зазначених подіях, про існування даної справи дізнався з постанови суду, яку отримав 25.11.2025 р., жодного відношення до транспортного засобу Nissan X-Trail, р/номер НОМЕР_2 , не має, в користуванні має інший автомобіль KIA К5, р/номер НОМЕР_3 .
Свідок ОСОБА_2 у телефонній розмові стверджував, що ніколи та нікому не повідомляв, що ОСОБА_1 був водієм автомобіля Nissan X-Trail, р/номер НОМЕР_2 , та був учасником ДТП.
Судом не встановлено ключової обставини хто саме керував автомобілем Nissan X-Trail, р/номер НОМЕР_2 .
Суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 водієм лише на підставі протоколів складених у його відсутності, письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в поясненні свідка зазначено лише ім`я ОСОБА_4 , а тому стверджувати що саме ОСОБА_1 був водієм автомобіля Nissan X-Trail, р/номер НОМЕР_2 , - лише припущення.
Судом свідки не допитані, прийняті до уваги лише додані до протоколу письмові пояснення, а тому письмові пояснення не можуть вважатися належними доказами, навпаки, є підстави вважати, що саме свідок ОСОБА_2 був водієм і намагався перекласти відповідальність на ОСОБА_1 , щоб уникнути покарання, але така версія не перевірялася, у поясненнях свідка ОСОБА_3 взагалі відсутні відомості про водія.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 , тому висновки суду побудовані на припущеннях що суперечить ст. 251, 252 та 280 КУпАП.
Поліцією проігноровано заяву ОСОБА_1 про відкладення оформлення матеріалів, не надано можливості ознайомитися з матеріалами, чим були порушені його права.
Недостовірність довідки УПП означає порушення ст. 245, 251, 268, 278 КУпАП, для додаткового підтвердження недостовірності довідки до УПП було направлено адвокатський запит з вимогою надати копію заяви та пояснення чому її не було враховано, протоколи про адмінправопорушення складені без участі особи, відносно якої вони складаються, що є грубим порушенням.
Крім того, суд першої інстанції порушив вимоги щодо належного повідомлення особи про розгляд справи, в зв`язку з чим ОСОБА_1 не знав, що справа розглядається, не міг знати дату та час судового засідання, не мав можливості реалізувати права, гарантовані ст. 268 КУпАП, чим допущено порушення презумпції невинуватості.
Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виконано, а суд першої інстанції відмовився тлумачити сумніви на користь особи, порушивши Конституцію України, вимоги КУпАП та суд не закрив провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Додаткові відомості про ОСОБА_1 , а саме що він має високі заслуги перед державою, нагороджений медалями і відзнаками, військовослужбовець, активно займається волонтерською діяльністю, має бойове поранення, що підтверджує виконання ним громадянського та військового обов`язків.
Крім того, застосування до ОСОБА_1 адмінстягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік є фактичним позбавленням його можливості виконувати службові завдання із забезпечення оборони України. Позбавлення права керування фактично унеможливлює його залучення до виконання бойових завдань, що суперечить інтересам оборони держави, не відповідає принципу індивідуалізації, судом не враховано виняткового статусу військовослужбовця, заслуги перед державою, а тому застосоване адмінстягнення є надмірним, непропорційним втручанням, що суперечить практиці ЄСПЛ.
Призначене стягнення не відповідає характеру та ступеню доведеності вини, яка взагалі не встановлена, створює ризик для обороноздатності України, оскільки ОСОБА_1 перебуває на бойовому чергуванні та виконує критично важливі функції з протиповітряної оборони.
Вивчивши матеріали адмінсправи, заслухавши захисника Тараненка М.О., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених підстав, правопорушника ОСОБА_1 , який не заперечував проти накладення стягнення у виді штрафу, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254 – 256 КУпАП.
Відповідно до ст. 124 КУпАП, відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п. 2.3. б) ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
П. 12.1 ПДР передбачає , що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Згідно п. 2.10. а) ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Приймаючи рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що вимоги з п. 2.3. б), п. 2.10. а), 12.1. ПДР ОСОБА_1 не дотримані і його вина у вчиненні адмінправопорушення за ст. 1224 КУпАП підтверджується протоколом про адмінправопорушення серії ЕПР № 498297 від 30.10.2025 р.; схемою місця ДТП від 22.09.2025 з фототаблицею, з яких встановлено механічні пошкодження автомобіля Nissan X-Trail, р/номер НОМЕР_2 , та електроопори; витягом з ІПНП посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , також у діях ОСОБА_1 встановлена наявність складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме не виконання вимог п. 2.3. б), п. 12.1. ПДР, що спричинило пошкодження транспортного засобу, електроопори та матеріальні збитки, що підтверджено протоколом про адмінправопорушення серії ЕПР № 498289 від 30.10.2025 р.; даними схеми місця ДТП від 22.09.2025 р. з фототаблицею, на яких зафіксовано механічні пошкодження внаслідок ДТП автомобіля Nissan X-Trail, р/номер НОМЕР_2 , та електроопори; витягом з ІПНП посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .
Суд першої інстанції належним чином проаналізував та співставив фактичні дані, які відображені в протоколах про адмінправопорушення, схемі ДТП, в поясненнях доданих до матеріалів справи про адмінправопорушення, обґрунтував належним чином висновок про винуватість ОСОБА_1 , піддав аналізу та оцінив протоколи про адмінправопорушення серії ЕПР 1 № 498297та ЕПР 1 № 498289 від 30.10. 2025 р., які визнав узгодженими між собою, які не викликали сумніву у своїй належності та допустимості і дійшов висновку, що ДТП мала місце при визначених у схемі обставинах та встановив в діях ОСОБА_1 склад адмінправопорушень, передбачених ст. 124 та 1224 КУпАП.
Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушень, передбачених ст. 124 та 1224 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним, обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.
Апеляційний суд вважає доведеним, поза розумним сумнівом, що саме невідповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам п. п. 2.3. б), 2.10. а) та п. 12.1. ПДР, а саме для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним та залишення водієм транспортного засобу на порушення встановлених правил місця ДТП, до якої він причетний.
Допитаний апеляційним судом свідок ОСОБА_2 підтвердив, що давав працівникам поліції пояснення, які наявні в матеріалах справи.
У випадку виникнення ДТП наявність чи відсутність в діях водія складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням ПДР України) та наслідками, що настали, дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив водій, спричинення неправомірних наслідків, причинний зв`язок встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР України й відповідними наслідками.
Протоколи про адміністративне правопорушення складено уповноваженими особами та направлені до суду. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , що судом першої інстанції не надано жодної оцінки доказам, порушив право на захист є необґрунтованими.
Судом першої інстанції вжито всіх заходів для забезпечення явки особи, проте зазначені заходи виявилися безрезультатними, тому суд розглянув матеріали справи про адмінправопорушення без участі особи. Відносно якої складено протоколи про адмінправопорушення.
В матеріалах справи про адмінправопорушення зібрано достатньо доказів, на підставі яких суд першої інстанції прийняв рішення.
За нормами КУпАП суду належить вирішити правове питання щодо наявності або відсутності факту порушення ПДР України. Дані, які наявні в матеріалах справи, давали суду першої інстанції достатньо підстав для ухвалення висновку з цього правового питання.
За наслідками поданої апеляційної скарги суду апеляційної інстанції необхідно вирішити суто правові питання, а саме щодо оцінки доказів, про винуватість або не винуватість особи, стосовно якої було складено протокол про адмінправопорушення.
Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).
Підставою для притягнення до відповідальності за ст. 124 КУпАП є не будь-яке порушення правил дорожнього руху, а саме те порушення, яке знаходиться у причинному зв`язку із настанням наслідків.
Матеріали справи містять докази, які беззаперечно доводять вину ОСОБА_1 в порушенні п. п. 2.3. б), 2.10. а) та п. 12.1. ПДР, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а містять лише незгоду апелянта з ухваленим судовим рішенням.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції були допущені істотні порушення вимог закону про розгляді справи про адмінправопорушення є безпідставними та спростовуються наведеними доказами, а постанова суду першої інстанції в цій частині є законною та обґрунтованою.
З матеріалів справи встановлено, що управління патрульної поліції в Черкаській обл. неодноразово направляло ОСОБА_1 запрошення до для складання протоколів про адмінправопорушення, однак останній на виклики не з`явився, про поважність причин неявки не повідомляв, а тому матеріали по факту ДТП були оформленні без його участі.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем у ППО ПС ЗСУ, проходить службу у В/Ч НОМЕР_4 на посаді солдата, а тому позбавлення його права керування транспортними засобами на 1 рік позбавить останнього можливості виконувати службові обов`язки та оперативно пересуватися до місця бойового чергування, прибувати на позиції ППО у визначені строки, що може негативно вплинути на боєздатність підрозділу, який виконує обов`язок по захисту країни від агресора у Черкаській області, є обґрунтованим, а тому є підстави для зміни оскаржуваної постанови у цій частині, зважаючи на наступне.
Згідно довідки т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_4 від 9.05.2025 р. № 2119, солдат ОСОБА_1 брав участь у захисті безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України ( а. пр. 71).
Таким чином, під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_1 проходить служби у ЗСУ, він виконує службові обов`язки у ППО ПС ЗСУ в межах Черкаської області, має посвідчення водія з відкритими категоріями В та С, виконує обов`язок по захисту країни від агресора, а тому на переконання апеляційного суду, призначене судом першої інстанції стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік є неспівмірним вчиненому діянню та занадто суворим для правопорушника ОСОБА_1 . 
Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 вперше притягується до адмінвідповідальності за порушення правил у сфері безпеки дорожнього руху, судом не встановлено обставин, які обтяжують його відповідальність, він розкаявся в скоєному, перебуває на військовій службі, тому апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є слушними та підлягають задоволенню з пом`якшенням стягнення. 
Перебування ОСОБА_1 на військовій службі на посаді у складі розрахунку МВГ ППО переконує суд, що автомобіль та право керування ним потрібні останньому для виконання бойових завдань, а відсутність посвідчення водія унеможливить виконання ним свого обов`язку по захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації. 
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адмінстягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адмінправопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік необхідно замінити на більш м`який вид стягнення - штраф, оскільки це зможе повністю забезпечити мету адмінстягнення, сприяти виправленню особи та виконати превентивну функцію щодо вчинення нових адмінправопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Постанову Чигиринського райсуду Черкаської обл. від 19.11.2025 р. стосовно ОСОБА_1 змінити у частині накладеного адміністративного стягнення. 
Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 1224 КУпАП, із застосуванням ст. 36 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн., в решті постанову суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника Тараненка М.О. - задовольнити частково.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя      Белах А.В.