Справа № 758/3097/24 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року         м. Київ 

Подільський районний суд міста Києва у складі
головуючого судді - Якимець О. І., 
за участю секретаря судових засідань Карпишиної К.С., 
представника позивача Ігнатенко Т.Б. , 
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої працівником,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 (доводи) учасників справи.
14.03.2024 року державне підприємство «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «АМПУ», позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , відповідач) про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 1 879 104,44 грн та судовий збір у розмірі 22 549,26 грн. 
В обґрунтування позовних вимог ДП «АМПУ» зазначає, що з 01.07.2022 по 04.05.2023 ОСОБА_2 виконував обов`язки Голови ДП «АМПУ». Зазначає, що за час перебування на посаді в.о. Голови ДП «АМПУ» відповідач звільнив з посад ряд працівників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які оскаржили своє звільнення у судовому порядку. Рішеннями суду вказаних працівників поновлено на посаді, виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу. Крім того, відповідач видав ряд наказів про призупинення дії трудових договорів, укладених між ДП «АМПУ» та ОСОБА_8 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_7 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_6 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_4 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_9 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_10 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_5 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_11 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_12 , які оскаржили призупинення у судовому порядку. Рішеннями суду визнано незаконними та скасовано про призупинення дії трудових договорів вказаних працівників, відновлено дію трудових договорів та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу. На думку сторони позивача, стягнуті з підприємства кошти позивач є шкодою, що завдана з вини особи, яка винна в незаконному звільненні працівників, що встановлено у судових рішеннях, які набрали законної сили. Вважає, що в силу приписів ст. ст. 130, 134, 237 КЗпП України, ст. ст. 1166, 1191 ЦК України працівники несуть матеріальну відповідальність у розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, у тих випадках, коли службова особа є винною в незаконному звільненні працівника. Таким чином, сторона позивача вважає, що відповідач, як посадова особа, яка винна у незаконному звільненні працівника та призупиненні дії трудового договору, має покрити шкоду, заподіяну підприємству у повному розмірі сплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Від представника відповідача через підсистему «Електронний Суд» надійшов відзив на позов, у якому сторона відповідача заперечила позовні вимоги та зазначила, що відсутні підстави для його задоволення: через відсутність у Подільського районного суду міста Києва дискреційних повноважень розглядати справу та підсудність справи господарському суду; відсутність у позивача повноважень звертатись до суду з огляду на положення статті 136 КЗпП України; оскільки призупинення дії трудового договору не можна ототожнювати зі звільненням та/або переведенням на іншу роботу як підставу для покладання відповідальності на керівника юридичної особи; неврахування відсутності будь-якої вини відповідача як складової делікту з моменту звільнення відповідача з посади (з 03.05.2023); невжиття позивачем заходів досудового врегулювання страхового випадку за укладеним страховим договором. Зазначила, що ані ЦК України, ані КЗпП України, ані Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» як спеціальний закон не містять відповідальності керівника за наслідки скасування наказу про призупинення дії трудового договору з працівником. Також зазначені законодавчі акти не містять підстав для стягнення середнього заробітку з роботодавця у разі скасування наказу про призупинення дії трудового договору. Сторона відповідача звертає увагу, що під час вирішення цієї справи є співвідношення наслідків запровадження відповідачем призупинення дії трудових договорів з працівниками з 30.08.2022 як управлінського рішення керівника державного підприємства, спрямованого на збереження грошових коштів ДП «АМПУ», та впливу такого рішення на загальний фінансовий стан ДП «АМПУ», який беззаперечно свідчить про економію фонду оплати праці, адже з 01.03.2022 усі без виключення особи, дія трудових договорів яких була призупинена з 30.08.2022, не виконували своїх трудових обов`язків через перебування у простої, проте отримували заробітну плату в розмірі посадового окладу. Наведене спричиняло прямі збитки державного підприємства. Загальна кількість працівників, з якими з 30.08.2022 були призупинена дія трудового договору, склала 69 осіб. З загальної кількості цих осіб лише щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (тобто 6 осіб з 69 загальної кількості) ухвалені судові рішення про поновлення дії трудового договору. Більше того, лише ОСОБА_19 звернувся до суду у межах встановленого тримісячного строку (ст. 233 КЗпП України), а тому стягнення на їхню користь є наслідком умисного затягування працівниками строків з метою безпідставного збагачення. Водночас з 03.05.2023 нинішній керівник ДП «АМПУ» не учинив дій, які перебували у його компетенції і належали до дискреційних повноважень (та належали до сфери його вольових дій з огляду на висновки Верховного Суду) з поновлення трудових прав, які вважали порушеними ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Також зазначає, що у відповідача не було об`єктивної можливості та були відсутні дискреційні повноваження для такого поновлення, а відтак не має вини як складової стягнення збитків. Отже, з огляду на неможливість впливати на перебіг судових процесів у цивільних справах ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_16 та ОСОБА_23 (у частині строків розгляду справи судами та сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги від імені ДП «АМПУ», що прямо збільшило витрати позивача очевидно поза вольовим впливом ОСОБА_24 ) та відсутність з 03.05.2023 повноважень керівника ДП «АМПУ», немає правових підстав вважати, що у діях відповідача наявний склад деліктної поведінки, що спричинив настання збитків для позивача. Крім того, внаслідок призупинення дії трудових договорів з 69 працівниками підприємство заощадило близько 11 491 000 грн, які на момент призупинення перебували у простої понад 6 місяців поспіль і не перебували на робочих місцях. Враховуючи збиткову діяльністю ДП «АМПУ» протягом двох кварталів 2022 року керівник ДП «АМПУ» ухвалив з 30.08.2022 призупинити трудові відносини з 59 працівниками апарату управління ДП «АМПУ», у вересні 2022 року з 7 працівниками та на початку 2023 року призупинено дію трудових договорів з 3 працівниками за різними напрямками, що знаходились у простої не з вини працівника відповідно до Наказу № 84-к. Також зазначає, що відсутні правові підстави вважати, що відповідач був на момент порушення трудових прав працівників службовою особою, відповідно, на відповідача не поширюється визначення «службова особа» і не може застосовуватись норма статті 137 КЗпП України. Згідно зі статтею 130 КЗпП України при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. З 03.05.2023 пряма дійсна шкода позивача виникла внаслідок управлінських і цивільно-процесуальних рішень, які були ухвалені іншою особою - новопризначеним керівником ДП «АМПУ» і перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі збільшенням розміру майнової шкоди. У зв`язку із зазначеним, просить у позові відмовити у повному обсязі.
ІІ. Рух справи.
Ухвалою суду від 15.03.2024 відкрито провадження у справі за позовом державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу за правилами загального позовного провадженні та призначено по даній справі підготовче судове засідання.
14.04.2024 року від представника відповідача адвоката Цимбалюк О. П. надійшов відзив на позовну заяву.
14.04.2024 року від представника відповідача адвоката Цимбалюк О. П. надійшли:
- заява про витребування доказів, якою просить витребувати у державного підприємства «Адміністрація морських портів України» позовну заяву ОСОБА_25 з додатками у справі №758/11111/22, відомості про нараховані та виплачені ОСОБА_26 кошти за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 з постатейним розшифруванням виплат, довідку щодо середньоденної заробітної плати у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08 лютого 1995 року, апеляційну скаргу у справі №758/11111/22, касаційну скаргу №758/11111/22, оглянути у судовому засіданні матеріали цивільної справи № 758/11111/22 за позовом ОСОБА_25 до державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Первинна профспілкова організація працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу;
- заява про зупинення провадження у справі, якою просить зупинити провадження у справі до перегляду Верховним Судом цивільної справи №758/11111/22 за позовом ОСОБА_25 до державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Первинна профспілкова організація працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу;
- заява про витребування доказів, якою просить витребувати у державного підприємства «Адміністрація морських портів України» договір добровільного страхування відповідальності директорів та вищих посадових осіб №LBT0052000 від 13.10.2021, укладений між державним підприємством «Адміністрація морських портів України» та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Колоннейд Україна», витребувати у приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» (код ЄДРПОУ 25395057, адрес: Україна, 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; info@colonnade.com.ua) договір добровільного страхування відповідальності директорів та вищих посадових осіб №LBT0052000 від 13.10.2021, укладений між державним підприємством «Адміністрація морських портів України» та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Колоннейд Україна»;
- клопотання про подання оригіналів доказів, яким просить зобов`язати позивача надати у матеріали справи та для ознайомлення іншим учасникам судового розгляду оригінали всіх доказів, на які посилається позивач в обґрунтування заявленого позову, у тому числі повних рішень судів першої інстанції та повних постанов судів апеляційної інстанції.
Ухвалою суду від 15.04.2024 у зв`язку із самовідводом судді Гребенюка В.В. цивільну справу №758/3097/24 передано до канцелярії суду для визначення автоматизованою системою документообігу іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України, для її розгляду.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями суддею у справі визначено Якимець О.І.
02.05.2024 року представник позивача державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Перейма Д.О. надав відповідь на відзив.
07.05.2024 року від представника відповідача адвоката Цимбалюк О. П. надійшли заперечення на відповідь на відзив.
17.05.2024 року представник позивача державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Перейма Д.О. подав заяву про збільшення позовних вимог, якою просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 2 635 999,87 грн та судовий збір за подачу позову у розмірі 31 632,01 грн.
21.05.2024 року представник позивача державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Перейма Д.О. подав заперечення на два клопотання про витребування доказів. 
Протокольною ухвалою суду від 22.05.2024 суд прийняв до розгляду заяву ДП «АМПУ» від 17.05.2024 про збільшення позовних вимог та відклав підготовче судове засідання до 12.06.2024 на 16:00.
10.06.2024 року від представника відповідача адвоката Цимбалюк О. П. надійшли:
- заява про витребування доказів, якою просить витребувати у державного підприємства «Адміністрація морських портів України» усі накази про призупинення дії трудових договорів, які були призупинені з 30.08.2022, щодо 69 працівників, витребувати у державного підприємства «Адміністрація морських портів України» усі накази про поновлення усіх трудових договорів, які були призупинені з 30.08.2022;
- відзив на позов зі збільшеними позовними вимогами;
- клопотання про подання оригіналів доказів, яким просить зобов`язати позивача надати у матеріали справи та для ознайомлення іншим учасникам судового розгляду оригінали всіх доказів, на які посилається позивач в обґрунтування заявленого позову, у тому числі повних рішень судів першої інстанції та повних постанов судів апеляційної інстанції, у тому числі поданих разом з заявою про збільшення позовних вимог: рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.05.2023 та постанови Одеського апеляційного суду від 21.03.2024 у справі № 521/17826/22, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.04.2023 та постанови Київського апеляційного суду від 30.04.2024 у справі № 756/1932/23; 
- клопотання про призначення судової експертизи;
- клопотання про долучення доказів до клопотання про призначення судової експертизи.
31.07.2024 року представник позивача державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Перейма Д.О. подав заяву про збільшення позовних вимог, якою просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 3 984 166,13 грн та судовий збір за подачу позову у розмірі 47810,00 грн.
01.08.2024 року представник позивача державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Перейма Д.О. подав відповідь на відзив на заяву про збільшення позовних вимог.
12.08.2024 року від представника відповідача адвоката Мельникова Д.О. надійшли заперечення (на відповідь на відзив).
13.09.2024 року представник позивача державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Перейма Д.О. подав заяву про збільшення позовних вимог, якою просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 4 323 499,29 грн та судовий збір за подачу позову у розмірі 51 882,00 грн.
Ухвалою суду від 26.09.2024 задоволено заяву представника державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції 
07.10.2024 року від представника відповідача адвоката Мельникова Д.О. надійшли додаткові пояснення у справі, в яких додатково просив витребувати у державного підприємства «Адміністрація морських портів України» усі накази про призупинення дії трудових договорів, які були призупинені з 30.08.2022, щодо 69 працівників, витребувати у державного підприємства «Адміністрація морських портів України» усі накази про поновлення усіх трудових договорів, які були призупинені з 30.08.2022.
Протокольною ухвалою суду від 08.10.2024 суд прийняв до розгляду заяви ДП «АМПУ» 30.07.2024, 13.09.2024 про збільшення позовних вимог, долучив заяви по суті до матеріалів справи, задовольнив частково клопотання представника відповідача про подання оригіналів доказів та зобов`язав ДП «АМПУ» подати до суду оригінали документів, доданих до позову ДП «АМПУ» та до заяв про збільшення позовних вимог, для огляду, а також суд зобов`язав позивача надати під час дослідження доказів договір добровільного страхування відповідальності директорів та вищих посадових осіб №LBT0052000 від 13.10.2021; відмовив у задоволенні заяви відповідача про зупинення провадження у справі. 
13.10.2024 року від представника відповідача адвоката Мельникова Д.О. надійшли заперечення на заяву про збільшення позовних вимог.
Протокольною ухвалою від 16.10.2024 клопотання представника ОСОБА_2 задоволено. Витребувано від ДП «АМПУ» копії усіх наказів щодо призупинення дії трудових договорів працівників апарату управління, які були призупиненні з 30.08.2022, а також наказів щодо поновлення згаданих трудових договорів.
29.10.2024 представник позивача державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Перейма Д.О. подав витребувані судом документи.
Протокольною ухвалою суду від 31.10.2024 суд долучив витребувані судом документи.
Ухвалою суду від 31.10.2024 відмовлено у задоволенні клопотанні сторони відповідача про призначення судової економічної експертизи.
Ухвалою суду від 31.10.2024 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. Судове засідання призначити на 02 грудня 2024 року об 11 год. 40 хв.
29.11.2024 року від представника відповідача адвоката Мельникова Д.О. надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, яке призначене на 02 грудня 2024 року об 11 год. 40 хв.
25.04.2025 року заслухано вступне слово позивача. У судове засідання відповідач та представник відповідача не з`явився, про причини відсутності не повідомили. В судовому засіданні оголошено перерву до 21.05.2025 об 12 год. 00 хв.
25.04.2025 року від представника відповідача адвоката Мельникова Д.О. надійшла заява про врахування практики Верховного Суду.
28.04.2025 року судді передано заяву представника відповідача адвоката Мельникова Д.О. про відвід головуючому судді Якимець О.І. від розгляду цивільної справи №758/3097/24.
Ухвалою суду від 28.04.2025 заяву представника відповідача адвоката Мельникова Д.О. про відвід головуючому судді Якимець О.І. від розгляду цивільної справи за позовом ДП «АМПУ» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу визнано необгрунтованою. Вирішення питання про відвід головуючому судді Якимець О.І. від розгляду цивільної справи передано судді, який визначається у порядку встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.
19.05.2025 року від представника відповідача адвоката Мельникова Д.О. надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.
Протокольною ухвалою суду від 21.05.2025 відкладено судове засідання на 11.07.2025 о 12 год. 00 хв.
21.05.2025 року від представника відповідача адвоката Мельникова Д.О. надійшла заява про врахування судової практики. 
10.07.2025 року від представника відповідача адвоката Мельникова Д.О. надійшла заява про врахування судової практики. 
10.07.2025 року від представника відповідача адвоката Мельникова Д.О. надійшло клопотання, яким просить зупинити провадження у справі до ухвалення остаточних рішень у справі № 758/11111/22 та у справі №758/1887/23.
11.07.2025 року суд заслухав вступне слово відповідача. Протокольною ухвалою суду від 11.07.2025 оголошено перерву до 05.09.2025 о 14 год. 00 хв.
15.07.2025 року від представника відповідача адвоката Мельникова Д.О. надійшли додаткові пояснення у справі.
18.08.2025 року від представника відповідача адвоката Мельникова Д.О. надійшли додаткові пояснення у справі.
02.09.2025 року від представника позивача державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Перейма Д.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи призначене на 14:00 год 05.09.2025 року.
05.09.2025 відкладено судове засідання на 31.10.2025 о 14 год. 00 хв.
15.10.2025 року від представника відповідача Мельникова Д.О. надійшла заява про стягнення судових витрат.
16.10.2025 року від представника відповідача адвоката Цимбалюк О.П. надійшла заява про стягнення судових витрат.
21.10.2025 року від представника позивача державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Перейма Д.О. надійшла заява про повернення ОСОБА_27 без розгляду всіх поданих ним заяв у справі.
21.10.2025 року від представника відповідача Мельникова Д.О. надійшли додаткові пояснення у справі.
23.10.2025 року від представника відповідача Мельникова Д.О. надійшли додаткові пояснення у справі.
24.10.2025 від представника позивача державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Перейма Д.О. надійшла заява про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підтягаються розподілу між сторонами.
27.10.2025 року від представника відповідача Мельникова Д.О. надійшла заява, про стягнення судових витрат з позивача у повному розмірі.
27.10.2025 року від представника позивача державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Перейма Д.О. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.
28.10.2025 року від представника позивача державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Перейма Д.О. надійшли доповнення до заяви про повернення ОСОБА_27 без розгляду всіх поданих ним заяв у справі.
28.10.2025 року від представника відповідача Мельникова Д.О. надійшли додаткові пояснення у справі.
31.10.2025 року суд дослідив матеріали справи. Протокольною ухвалою суду від 31.10.2025 оголошена перерва у судовому засіданні до 28.11.2025 о 14 год. 00 хв.
31.10.2025 року від представника відповідача Мельникова Д.О. надійшло клопотання, яким просить зупинити провадження у справі до набуття законної сили рішенням у справі №753/2262/23.
28.11.2025 судове засідання перенесено, у зв`язку із повітряною тривогою.
22.12.2025 року від представника відповідача Мельникова Д.О. надійшли додаткові пояснення у справі.
23.03.2026 року від представника відповідача Мельникова Д.О. надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.
24.03.2026 року відкладено судове засідання на 22.04.2026 о 14 год. 00 хв.
20.04.2026 року від представника відповідача Мельникова Д.О. надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.
22.04.2026 року протокольною ухвалою суду, яка внесена у протокол судового засідання, суд відмовив у задоволенні клопотанні про перенесення розгляду справи та продовжив судовий розгляд.
22.04.2026 року суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотань сторони відповідача щодо зупинення розгляду цієї справи до ухвалення рішень у справах №758/11111/22, №758/1887/23, №753/2262/23. Також протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви представника державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Перейма Д.О. про повернення без розгляду всіх поданих Мельниковим Д.О. заяв у справі. 
Після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення у справі та повідомлено, що у зв`язку із складністю справи, суд відкладає ухвалення та проголошення судового рішення на 04.05.2025 о 14 год. 00 хв.
ІІІ. Фактичні обставини справи.
Відповідно до п. 1 р. І Статуту державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «АМПУ»), затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 17 травня 2013 року № 301 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 14 січня 2022 року № 14) (далі - Статут ДП «АМПУ») (редакція на час виникнення спірних правовідносин) державне підприємство «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «АМПУ») є державним унітарним підприємством і діє, як державне комерційне підприємство, створене відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 № 133 «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту» та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України (далі - Уповноважений орган управління).
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28 червня 2022 року № 540, погоджено тимчасове покладення виконання обов`язків голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на заступника голови з технічних питань та розвитку інфраструктури цього підприємства ОСОБА_2.
Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 30 червня 2022 року №34-Ос «Про покладення виконання обов`язків керівника державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на ОСОБА_2 , заступника голови з технічних питань та розвитку інфраструктури державного підприємства «Адміністрація морських портів України», було покладено виконання обов`язків голови цього підприємства. 
Наказом ДП «АМПУ» від 01 липня 2022 року № 157-к ОСОБА_2 приступив до виконання обов`язків голови ДП «АМПУ».
Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 03 травня 2023 року №15-Ос «Про припинення виконання обов`язків керівника державного підприємства «Адміністрація морських портів України» припинено тимчасове виконання обов`язків голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України», ОСОБА_2 , заступником голови з технічних питань та розвитку інфраструктури державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з 04.05.2023. 
Наказом ДП «АМПУ» від 03 листопада 2023 року № 422-к звільнено з 03.11.2023 ОСОБА_2 , заступника голови з технічних питань та розвитку інфраструктури, за угодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП України.
Відповідно до ст. 65 ГК України, управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи. У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.
Згідно п. 42 Статуту ДП «АМПУ», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 17.05.2013 № 301 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 14.01.2022 № 14), Голова підприємства несе відповідальність за свої рішення щодо Підприємства згідно із законодавством України; затверджує штатний розпис апарату управління Підприємства; затверджує організаційну структуру та граничну чисельність апарату управління Підприємства за погодженням з Уповноваженим органом управління; призначає на посаду та звільняє з посади працівників Підприємства відповідно до штатного розпису Підприємства; формує апарат управління Підприємства; видає накази, розпорядження, інструкції та інші акти (рішення, доручення тощо) і дає вказівки, що відповідають вимогам законодавства та є обов`язкові до виконання для всіх працівників, у тому числі структурних та відокремлених підрозділів Підприємства.
Отже, Голова ДП «АМПУ» (або особа, яка виконує його обов`язки) є уповноваженою особою, що діє від імені юридичної особи, та самостійно вирішує питання, зокрема щодо призначення, звільнення працівників підприємства, а також призупинення дії трудового договору працівників підприємства. 
Згідно матеріалів справи встановлено наступні обставини, а саме:
1. На підставі наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 222-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_8 » припинено з 30 серпня 2022 року простій, встановлений йому наказом ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами) (пункт 1) та призупинено з 30 серпня 2022 року дію трудового договору, укладеного з ОСОБА_8 до відновлення можливості виконувати ним роботу, але не пізніше дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні (пункт 2).
2. На підставі наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 207-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_7 » припинено з 30 серпня 2022 року простій, встановлений йому наказом ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами) (пункт 1) та призупинено з 30 серпня 2022 року дію трудового договору, укладеного з ОСОБА_7 до відновлення можливості виконувати ним роботу, але не пізніше дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні (пункт 2).
3. На підставі наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 219-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_6 » припинено з 30 серпня 2022 року простій, встановлений йому наказом ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами) (пункт 1) та призупинено з 30 серпня 2022 року дію трудового договору, укладеного з ОСОБА_6 до відновлення можливості виконувати ним роботу, але не пізніше дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні (пункт 2).
4. На підставі наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 238-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_4 » припинено з 30 серпня 2022 року простій, встановлений йому наказом ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами) (пункт 1) та призупинено з 30 серпня 2022 року дію трудового договору, укладеного з ОСОБА_4 до відновлення можливості виконувати ним роботу, але не пізніше дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні (пункт 2).
5. На підставі наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 234-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_9 » припинено з 30 серпня 2022 року простій, встановлений йому наказом ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами) (пункт 1) та призупинено з 30 серпня 2022 року дію трудового договору, укладеного з ОСОБА_9 до відновлення можливості виконувати ним роботу, але не пізніше дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні (пункт 2).
6. На підставі наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 239-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_10 » припинено з 30 серпня 2022 року простій, встановлений йому наказом ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами) (пункт 1) та призупинено з 30 серпня 2022 року дію трудового договору, укладеного з ОСОБА_10 до відновлення можливості виконувати ним роботу, але не пізніше дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні (пункт 2).
7. На підставі наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 240-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_11 » припинено з 30 серпня 2022 року простій, встановлений йому наказом ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами) (пункт 1) та призупинено з 30 серпня 2022 року дію трудового договору, укладеного з ОСОБА_11 до відновлення можливості виконувати ним роботу, але не пізніше дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні (пункт 2).
8. На підставі наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 202-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_12 » припинено з 30 серпня 2022 року простій, встановлений йому наказом ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами) (пункт 1) та призупинено з 30 серпня 2022 року дію трудового договору, укладеного з ОСОБА_12 до відновлення можливості виконувати ним роботу, але не пізніше дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні (пункт 2).
9. На підставі наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 203-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_5 » припинено з 30 серпня 2022 року простій, встановлений йому наказом ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами) (пункт 1) та призупинено з 30 серпня 2022 року дію трудового договору, укладеного з ОСОБА_5 до відновлення можливості виконувати ним роботу, але не пізніше дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні (пункт 2).
10. На підставі наказу ДП «АМПУ» від 29 грудня 2022 року № 489-к «Про звільнення» звільнено ОСОБА_5 з посади інженера з економічної безпеки 2 категорії відділу аналізу, оцінки небезпек та загроз управління економічної безпеки апарату управління ДП «АМПУ» відповідно до п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників).
11. На підставі наказу ДП «АМПУ» від 09 січня 2023 року № 18-к «Про звільнення» звільнено ОСОБА_4 з посади аналітика консолідованої інформації 1 категорії відділу досліджень та аналізу служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «АМПУ» відповідно до п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників).
12. На підставі наказу ДП «АМПУ» від 29 грудня 2022 року № 490-к «Про звільнення» звільнено ОСОБА_6 з посади заступника директора департаменту з майнової та договірної роботи юридичного департаменту апарату управління ДП «АМПУ» відповідно до п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників).
13. На підставі наказу ДП «АМПУ» від 09 січня 2023 року № 15-к «Про звільнення» звільнено ОСОБА_7 з посади професіонала з розвитку персоналу 2 категорії департаменту кадрової політики апарату управління відповідно до п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників).
Зазначені накази підписані відповідачем ОСОБА_2 як в.о. Голови ДП «АМПУ» та згодом були предметом розгляду судових справ, за наслідками розгляду яких:
1. Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 07 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 19 липня 2023 року по справі № 507/1435/22, позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано пункт 2 наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 222-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_8 » та поновлено дію трудового договору, укладеного між ОСОБА_8 та ДП «АМПУ». Стягнуто з ДП «АМПУ» користь ОСОБА_8 невиплачений внаслідок призупинення дії трудового договору середній заробіток у розмірі 431 322,64 грн, з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, та 10 000,00 грн моральної шкоди. У задоволенні решти позову щодо стягнення моральної шкоди відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
Постановою Верховного Суду від 27 березня 2024 року по справі № 507/1435/22 Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 07 березня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 липня 2023 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час призупинення дії трудового договору змінено. Зменшено розмір стягнутого з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_8 середнього заробітку за час призупинення дії трудового договору з 431 322,64 грн до 252 773,68 грн (з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів). Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 07 березня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 липня 2023 року в іншій частині залишено в силі.
Рішення суду виконано ДП «АМПУ», виплачено 431 322,64 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
2. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28 червня 2023 року, зміненим постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року по справі №758/10320/22, позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасувати пункт 2 наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 207-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору зі ОСОБА_7 ». Стягнуто з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_7 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 30.08.2022 по 10.01.2023 (день звільнення) у розмірі 110 173,40 грн. з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. Здійснено розподіл судових витрат.
Постановою Верховного Суду від 05 червня 2024 року по справі № 758/10320/22 рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 червня 2023 року у незміненій частині судом апеляційної інстанції та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року залишено без змін.
Рішення суду виконано ДП «АМПУ», виплачено 110 173,40 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
3. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 29 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 5 грудня 2023 року по справі № 758/11111/22, позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано пункт 2 наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 № 219-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_6 ». Стягнено з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 серпня 2022 року до 29 грудня 2022 року (день звільнення) у розмірі 883 113 грн. Здійснено розподіл судових витрат.
Рішення суду виконано ДП «АМПУ», виплачено 883 113, 00 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
4. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29 березня 2023 року, зміненим постановою Київського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року по справі № 753/12518/22, позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано пункт 2 наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 238-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_4 ». Стягнуто з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 118 065,05 грн з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів та 3 000,00 грн моральної шкоди. У задоволенні решти позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
Постановою Верховного Суду від 27 березня 2024 року по справі № 753/12518/22 рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 березня 2023 року в нескасованій та незміненій при апеляційному перегляді частині та постанова Київського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року залишені без змін.
Рішення суду виконано ДП «АМПУ», виплачено 118 065,05 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
5. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 травня 2023 року, залишеним без змін постанову Одеського апеляційного суду від 21 березня 2024 року по справі № 521/17826/22, позов задоволено частково; визнано незаконним та скасовано пункт 2 наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 234-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_9 »; стягнуто з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_9 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 30 серпня 2022 року по 28 квітня 2023 року у розмірі 571 080,18 грн, моральну шкоду у розмірі 15000 грн; в іншій частині позову - відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
Постановою Верховного Суду від 04 червня 2025 року по справі №521/17826/22 рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 10 травня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 березня 2024 року в частині задоволеної позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час призупинення дії трудового договору змінено. Зменшено розмір стягнутого з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_9 середнього заробітку за час призупинення дії трудового договору з 571 080,18 грн до 263 234,16 грн (з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів). Рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 10 травня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 березня 2024 року в іншій частині залишено без змін.
Рішення суду виконано ДП «АМПУ», виплачено 571080, 18 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
6. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20.11.2023, залишеним без змін Постановою Київського апеляційного суду від 30.04.2024 по справі №756/9295/22, позов ОСОБА_10 задоволено частково, визнано незаконним та скасовано пункт 2 наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 №239-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_10 »; стягнуто з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_10 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 185 815,25 грн з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, моральну шкоду у розмірі 5000 грн, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат. 
Постановою Верховного Суду від 05 лютого 2025 року по справі №756/9295/22 скасовано аостанову Київського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_10 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Київського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано. Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Стягнуто з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_10 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 227 424,30 грн (сума зазначена без відрахування податків та обов`язкових платежів, які мають бути відраховані під час виконання рішення суду).
Ухвалою Верховного Суду від 05 травня 2025 року у справі №756/9295/22 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на постанову Київського апеляційного суду від 10.04.2025 року у справі за позовом ОСОБА_10 до державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа - первинна профспілкова організація працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
Рішення суду виконано ДП «АМПУ», виплачено 185 815,25 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
7. Рішенням Дніпровський районний суд міста Києва від 23 серпня 2023 року у справі №755/10764/22 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_11 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», треті особи: Первинна профспілкова організація працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України», Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.
Постановою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року по справі №755/10764/22 позов ОСОБА_11 задоволено частково, визнано незаконним та скасовано пункт 2 наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 №240-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_11 »; в частині вимог про поновлення дії трудового договору відмовлено; стягнуто з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_11 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 30 серпня по 01 травня 2023 року, в розмірі 701 148,66 грн з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, моральну шкоду у розмірі 3000 грн. Здійснено розподіл судових витрат. 
Постановою Верховного Суду від 22 травня 2024 року по справі №755/10764/22 постанову Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час призупинення дії трудового договору змінено. Зменшено розмір стягнутого з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_11 середнього заробітку за час призупинення дії трудового договору з 701 148,66 грн до 257 250,30 грн (з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів). В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року залиено без змін.
Рішення суду виконано ДП «АМПУ», виплачено 257 250,30 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
8. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 11.09.2023, зміненим постановою Київського апеляційного суду від 05.06.2024 по справі № 761/3864/23, позовні вимоги ОСОБА_12 задоволено частково, визнано незаконним та скасовано пункт 2 наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 202-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_12 », стягнуто з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_12 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 92 820,30 грн, з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, в задоволенні інших позовних вимог - відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10.06.2024 по справі № 761/3864/23 виправлено описку в постанові Київського апеляційного суду від 05.06.2024, а саме викладено текст третього абзацу резолютивної частини постанови в такій редакції: «Зменшити розмір стягнутого з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_12 середнього заробітку за час призупинення дії трудового договору з 281405,92 грн. до 113 794,52 грн з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів, та розмір судового збору на користь держави із 2814,06 грн до 1137,94 грн.».
Рішення суду виконано ДП «АМПУ», виплачено 113 794,52 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
9. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.03.2024, зміненим постановою Миколаївського апеляційного суду від 29.05.2024 по справі № 488/1689/23, позов  ОСОБА_5 задоволено частково, визнано незаконним та скасовано п. 2 наказу ДП «АМПУ» № 203-к від 30.08.2022 р. «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_5 »; визнано незаконним та скасовано наказ ДП «АМПУ» № 489-к від 29.12.2022 р. «Про звільнення»; поновлено ОСОБА_5 на посаді інженера з економічної безпеки 2 категорії відділу аналізу, оцінки небезпек та загроз управління економічної безпеки апарату управління ДП «АМПУ», стягнуто з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час простою за період з 30.08.2022 р. по 29.12.2022 р., у розмірі - 68036,90 грн. (без утримання податків та інших обов`язкових платежів); стягнуто з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.12.2022 р. по 26.03.2024 р., у розмірі - 374 589,56 грн (без утримання податків та інших обов`язкових платежів). Здійснено розподіл судових витрат.
Рішення суду виконано ДП «АМПУ», виплачено 442 626,46 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
10. Постановою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року по справі №753/2262/23 задоволено апеляційну скаргу  ОСОБА_4 , рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22.06.2023 скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено, поновлено ОСОБА_4 на посаді аналітика консолідованої інформації 1 категорії відділу досліджень та аналізу служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «АМПУ» з 10.01.2023; стягнуто з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 336430,35 грн., утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів. Здійснено розподіл судових витрат.
Постановою Верховного Суду від 28 травня 2025 року постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ДП «АМПУ» про поновлення на роботі залишено без змін, постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ДП «АМПУ» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення судового збору скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Київського апеляційного суду від 03 березня 2026 року у справі №753/2262/23 рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 червня 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ДП «АМПУ» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано, ухвалене нове судове рішення, яким стягнено з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 344 252,83 грн з утриманням із цією суми установлених законодавством України податків та зборів. Здійснено розподіл судових витрат.
Рішення суду виконано ДП «АМПУ», виплачено 336 430,35 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
11. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2023 року, зміненим постановою Київського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року по справі №758/2190/23, визнано протиправним та скасовано наказ ДП «АМПУ» від 29.12.2022 року № 490-к про звільнення ОСОБА_6 із посади заступника директора департаменту з майнової та договірної роботи юридичного департаменту апарату управління ДП «АМПУ»; поновлено ОСОБА_6 на посаді заступника директора департаменту з майнової та договірної роботи юридичного департаменту апарату управління ДП «АМПУ» з 29 грудня 2022 року; стягнуто з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.12.2022 по 25.10.2023 у розмірі 648 289, 50 грн. Здійснено розподіл судових витрат. 
Рішення суду виконано ДП «АМПУ», виплачено 648 289, 50 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Постановою Верховного Суду від 11 вересня 2024 року по справі № 758/2190/23 рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.
12. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2023 року, зміненим Постановою Київського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року по справі № 758/1887/23, позов задоволено, поновлено ОСОБА_7 на посаді професіонала з розвитку персоналу 2 категорії департаменту кадрової політики апарату управління ДП «АМПУ» з 10 січня 2023 року, стягнуто з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_7 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 225 538,64 грн. Здійснено розподіл судових витрат.
Рішення суду виконано ДП «АМПУ», виплачено 225 538,64 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
За наслідками розгляду вищевказаних справ, згідно оглянутих у судовому засіданні платіжних інструкцій та розрахункових листів працівників встановлено, що судові рішення були виконані ДП «АМПУ» у повному обсязі.
IV. Правові норми, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.
Стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу (частина четверта статті 136 КЗпП України).
Працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу (пункт 8 частини першої статті 134 КЗпП України).
У статті 237 КЗпП України визначено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо роботодавець затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.
Про те, що відповідач як службова особа, який видав наказ про звільнення, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, неодноразово зазначалось Верховним Судом у постановах від 20 травня 2020 року у справі № 401/1387/17-ц (провадження № 61-37363св18), від 20 червня 2019 року у справі №462/8925/14 (провадження № 61-13847св18), від 06 грудня 2018 року у справі №474/658/16-ц (провадження № 61-18198св18), від 10 жовтня 2018 року у справі №371/1165/16-ц (провадження № 61-20542св18), від 23 квітня 2018 року у справі №335/7848/15-ц (провадження № 61-1209св18).
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 134, статті 237 КЗпП України матеріальна відповідальність на службову особу за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації оплатою працівникові вимушеного прогулу або різниці у заробітку при незаконному звільненні або незаконному переведенні його на іншу роботу можна покласти при наявності її персональної вини службової особи.
Системне тлумачення вказаних норм дозволяє дійти висновку, що позов про покриття шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу, може бути пред`явлений як самою юридичною особою, так і вищестоящим в порядку підлеглості органом (пункт 81 постанови Верховного Суду від 17 липня 2024 року у справі № 439/362/22).
Застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 частини першої статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі; відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. У чинному законодавстві відсутні застереження щодо того, чи має ця особа продовжувати виконувати свої функції, чи вже має бути звільненою.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 158/2727/20, від 17 липня 2024 року у справі № 439/362/22 провадження №61-16371св23.
Про це також йшлося у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками». Зокрема зазначено, що застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст.134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або  розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі (п.13).
Акцент на повну матеріальну відповідальність при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі зроблено також у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9. Так, відповідно до п. 33 вказаної постанови при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст.134 та нової редакції ст. 237 КЗпП (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних у цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.
Також Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 травня 2025 року у справі № 758/4178/22 (провадження 61-6935сво24) дійшов таких висновків: «Сам по собі факт військової агресії проти України не є безумовною підставою для призупинення роботодавцем дії трудового договору. Формулювання положень статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», що дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи, й використання сполучника «та» дозволяє зробити висновок, що саме настання цих двох обставин одночасно дозволяє використовувати призупинення трудового договору з працівником як тимчасову виключну подію.
Обов`язковість одночасного настання обставин неможливості роботодавця надати роботу і неможливості виконувати роботу працівником для застосування положень статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» є визначальною, оскільки можливість продовження виконання умов трудового договору хоча б однією із сторін та пов`язані з такою можливістю правові наслідки для іншої сторони - не породжують правові наслідки у зв`язку із призупиненням дії трудового договору, й в кінцевому результаті нівелюють необхідність/можливість застосування цієї норми закону.
У КЗпП України відсутня норма права, яка б у цій ситуації регулювала питання виплати середнього заробітку за час незаконного призупинення дії трудового договору, оскільки це не є ні простоєм, ні звільненням працівника. Разом з тим з урахуванням положень статті 43 Конституції України, найбільш подібним (аналогічним) до цієї ситуації є застосування частин першої, другої статті 235 КЗпП України.
Відновлення порушеного права працівника на працю повинно здійснюватись не тільки визнанням наказу про призупинення дії трудового договору з працівником незаконним й поновленням дії трудового договору, а так само виплатою роботодавцем працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу, застосовуючи норми статті 235 КЗпП України.
Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору в повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України, у випадку обґрунтованості призупинення дії трудового договору. Якщо ж незаконні дії роботодавця (незаконне призупинення дії трудового договору) позбавили працівника можливості працювати, то на роботодавця покладається обов`язок відшкодувати працівнику середню заробітну плату за час його перебування у вимушеному прогулі.».
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП суб`єктами повної матеріальної відповідальності є службові особи, за наказом чи розпорядженням яких працівника незаконно звільнено чи переведено на іншу роботу.
Тобто, чинне трудове законодавство не містить додаткових підстав для відшкодування майнової шкоди з винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення працівника здійснено з порушенням вимог закону або затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі.
Згідно зі ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.
Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
V. Оцінка доводів учасників справи та висновки суду.
В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 під час виконання обов`язків Голови ДП «АМПУ» видав накази, якими були призупинені дії трудових договорів, укладених між ДП «АМПУ» та ОСОБА_8 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_7 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_6 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_4 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_9 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_10 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_11 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_12 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_5 та звільненні ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Накази про звільнення та призупинення дії трудових договорів зазначених працівників були оскаржені в судовому порядку та рішеннями судів скасовані, судовими рішеннями встановлено проведення таких звільнень та призупинення дії договорів з працівниками з порушенням вимог закону, вищезазначені працівники отримали виплати грошових коштів за час вимушеного прогулу.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.
Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.
Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.
Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі №917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, установленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключено ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.
Згідно матеріалів справи, незаконність призупинення дії трудових договорів, укладених між ДП «АМПУ» та ОСОБА_8 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_7 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_6 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_4 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_9 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_10 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_11 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_12 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_5 та незаконність звільнення працівників ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 встановлена рішеннями судів, що набрали законної сили.
Зважаючи на те, що підставами для скасування наказів про звільнення працівників та скасування наказів про призупинення дії трудових договорів, які підписані відповідачем як виконувачем обов`язків Голови ДП «АМПУ», було встановлено проведення таких звільнень та призупинення трудових договорів із порушенням закону, відповідач як службова особа, яка видала такі накази, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу вказаним працівникам.
Згідно наданих позивачем доказів, на виконання судових рішень працівникам позивачем сплачений середній заробіток за час вимішеного прогулу, зокрема: на виконання судового рішення № 507/1435/22 оплачено ОСОБА_8 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 431 322,64 грн; на виконання судового рішення № 758/10320/22 оплачено ОСОБА_7 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 110 173,40 грн; на виконання судового рішення №758/11111/22 оплачено ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 883 113, 00 грн; на виконання судового рішення №753/12518/22 оплачено ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 118 065,05 грн; на виконання судового рішення №521/17826/22 оплачено ОСОБА_9 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 571080, 18 грн; на виконання судового рішення №756/9295/22 оплачено ОСОБА_10 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 185 815,25 грн; на виконання судового рішення №755/10764/22 оплачено ОСОБА_11 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 257 250,30 грн; на виконання судового рішення №761/3864/23 оплачено ОСОБА_12 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 113 794,52 грн; на виконання судового рішення №488/1689/23 оплачено ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 442 626,46 грн; на виконання судового рішення №753/2262/23 оплачено ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 336 430,35 грн; на виконання судового рішення №758/2190/23 оплачено ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 648 289, 50 грн; на виконання судового рішення №758/1887/23 оплачено ОСОБА_7 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 225 538,64 грн.
Поряд із цим не всі заявлені до стягнення з відповідача суми підлягають до задоволення, з огляду на наступне.
Постановою Верховного Суду від 11 вересня 2024 року по справі № 758/2190/23 рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено. Таким чином, звільнення ОСОБА_6 на підставі наказу ДП «АМПУ» від 29 грудня 2022 року № 490-к «Про звільнення» здійснено у законний спосіб. 
Крім того, суд не може погодитись з доводами ДП «АМПУ» в частині розміру завданої шкоди підприємству у зв`язку з незаконним призупиненням дії трудового договору, укладеного між ДП «АМПУ» та ОСОБА_8 , укладеного між ДП «АМПУ» та ОСОБА_9 , оскільки розмір середнього заробітку було зменшено судом касаційної інстанції. Зокрема, постановою Верховного Суду від 27 березня 2024 року по справі №507/1435/22 рішення Любашівського районного суду Одеської області від 07 березня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 липня 2023 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час призупинення дії трудового договору змінено. Зменшено розмір стягнутого з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_8 середнього заробітку за час призупинення дії трудового договору з 431 322,64 грн до 252773,68 грн (з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів). 
Постановою Верховного Суду від 04 червня 2025 року по справі №521/17826/22 рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 10 травня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 березня 2024 року в частині задоволеної позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час призупинення дії трудового договору змінено. Зменшено розмір стягнутого з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_9 середнього заробітку за час призупинення дії трудового договору з 571 080,18 грн до 263 234,16 грн (з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів).
Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ДП «АМПУ» підлягають стягненню 3 188 814,81 грн як матеріальна шкода, заподіяна підприємству у зв`язку з оплатою працівникам, яких було незаконно звільнено та призупинено дію трудових договорів, про що встановлено рішенням судів, які набрали законної сили, часу вимушеного прогулу: справа № 507/1435/22 - 252 773,68 грн, справа № 758/10320/22 - 110 173,40 грн, справа № 758/11111/22 - 883 113, 00 грн, справа № 753/12518/22 - 118 065,05 грн, справа № 521/17826/22 - 263 234,16 грн, справа № 756/9295/22 - 185 815,25 грн, справа № 755/10764/22 - 257 250,30 грн, справа № 761/3864/23 - 113 794,52 грн, справа № 488/1689/23 - 442 626,46 грн, справа № 753/2262/23 - 336 430,35 грн, справа № 758/1887/23 - 225 538,64 грн.
В іншій частині, оскільки суд касаційної інстанції скасував рішення суду першої та апеляційної інстанції у справі № 758/2190/23; у справі №507/1435/22 та у справі №521/17826/22 суд касаційної інстанції зменшив розмір стягнутого середнього заробітку за час призупинення дії трудового договору з 431 322,64 грн до 252773,68 грн (різниця 178548,96 грн) та з 571 080,18 грн до 263 234,16 грн (різниця 307846,02 грн), у цій частині суд не вбачає підстав для покладення на відповідача матеріальної відповідальності.
У постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 200/22363/16-а Велика Палата Верховного Суду вказала, що відшкодування шкоди у порядку регресу відбувається в порядку, передбаченому цивільним законодавством України, тобто за правилами цивільного судочинства.
Такий підхід щодо юрисдикції подібних спорів підтримано Верховним Судом, зокрема у постанові від 19 червня 2024 року у справі № 755/4855/22, у постанові від 08 травня 2024 року у справі № 755/13814/21, у постанові від 02 травня 2025 року у справі №522/17256/22, у постанові від 05 березня 2025 року у справі № 947/8629/20.
Також суд відхиляє доводи відповідача про те, що ДП «АМПУ», не є належним позивачем у цій справі, з посиланням на статтю 136 КЗпП України.
Згідно із ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу. 
Аналіз ст.136 КЗпП України дає підстави для висновку, що звернення до суду із позовом про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству його керівником, здійснюється вищестоящим в порядку підлеглості органом, у разі перебування цього керівника на своїй посаді на час звернення до суду.
У постанові Верховного Суду від 19 червня 2024 року по справі №755/4855/22 суд дійшов висновку, що «зі змісту статті 237 КЗпП України вбачається, що позивачами у справах про відшкодування шкоди, завданої підприємству, мають бути підприємства, установи, організації, яким діями службової особи, винної у незаконному вивільненні працівника, спричинена шкода, пов`язана з оплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу».
Крім того, у постанові Верховного Суду від 17 липня 2024 року у справі №439/362/22 наголошено, що «системне тлумачення вказаних норм дозволяє дійти висновку, що позов може бути пред`явлений як самою юридичною особою, так і вищестоящим в порядку підлеглості органом».
Аналогічні висновки у постанові Верховного Суду від 02 травня 2025 року по справі №522/17256/22.
Суд бере до уваги, що оскільки на момент звернення до суду з цим позовом відповідач не перебуває у трудових відносинах з ДП «АМПУ» (наказ ДП «АМПУ» від 03.11.2023 №422-к про звільнення ОСОБА_2 ), ДП «АМПУ» наділено цивільною правосуб`єктністю для звернення до суду із даним позовом.
Щодо посилання відповідача про неможливість застосування положень ст. 134 КЗпП України до правовідносин відповідальності керівника ДП «АМПУ», який є посадовою особою, а не службовою особою, судом враховуються висновки Верховного Суду у постанові від 23 січня 2023 року по справі № 766/23789/19, в якій Верховний Суд погодився з роз`ясненням Державної інспекція України з питань праці «Категорія «посадові особи» у трудовому законодавстві» від 24 липня 2014 року, яка, у свою чергу, зробила висновок, що терміни «посадова особа» та «службова особа» є синонімічними.
Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2021 року по справі № 766/1211/20, від 07 червня 2023 року по справі № 569/24685/18, від 18 квітня 2023 року по справі № № 552/3110/21.
Щодо доводів відповідача про компенсацію збитків шляхом звернення до страхової компанії, суд зазначає наступне.
Між ДП «АМПУ» (Страхувальник) та ПрАТ «СК «Колоннейд Україна» (Страховик) було укладено договір добровільного страхування відповідальності директорів та вищих посадових осіб № LB0052000 від 13.10.2021 (далі - Договір).
В Договорі вжито визначення застрахована особа - будь-яка фізична особа, яка є, була або протягом періоду страхування, стає Директором (Голова Страхувальника, виконуючий обов`язки Голови Страхувальника), але не із-зовні призначеним аудитором, керуючим по справі неплатоспроможності, судовим виконуючим, конкурсним керуючим або ліквідатором Підприємства (Страхувальника) чи вищою посадовою особою Компанії.
Згідно п. 1 Договору строк дії договору з 29.10.2021 по 28.10.2022.
Пунктом 4 Договору визначено предмет страхування: майнові інтереси Страхувальника або Застрахованої особи, що не суперечать закону та пов`язані з обов`язком Застрахованої особи, відшкодувати шкоду/збитки завдані нею внаслідок дій або бездіяльності, під час виконання своїх повноважень в якості Директора або вищої посадової особи Компанії, у зв`язку з пред`явленням обґрунтованої претензії. Перелік страхових ризиків визначено у п. 2.1.1 та 2.1.2 Розділу 2 Страхове Покриття, Загальних умов Договору та Додатку 1 до цього Договору.
Відповідно до п. 2.1.1 Договору розділу Загальні умови: 
Відповідальність вищих посадових осіб: 
Страховик погоджується, за умови дотримання положень, умов, обмежень і виключень цього Договору, здійснити виплату від імені Застрахованої особи та/або Страхувальника щодо її відповідальності за:
а) відшкодування шкоди та судових витрат, покладених на підставі рішення суду, арбітражного суду, третейського судді або судової установи, що має право на прийняття відповідного рішення, що стосується порушень такою Застрахованою особою своїх посадових обов`язків або зобов`язань за трудовим контрактом, або в якості досудового врегулювання суперечки з попередньої письмової згоди Страховика; або 
b) відшкодування шкоди, завданої Застрахованою особою щодо честі, гідності та ділової репутації третьої особи, включаючи наклеп, відповідальність за яку покладена на Застраховану особу на підставі рішення суду, арбітражного суду, третейського судді чи судової установи, що має право на прийняття відповідного рішення; або 
с) множинні, показові або штрафні збитки (за умови що вони розглядаються на додаток до фактичних збитків і не є формою податку, штрафу або аналогічної пені), що присуджуються судом або арбітражем за межами Сполучених Штатів Америки, якщо відповідне відшкодування є законним, відповідно до законодавства на території цього суду або арбітражу.
Частиною 3 ст. 21 КЗпП України визначено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Пунктом 2 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, що затвердження постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 №203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» передбачено, що відповідно до статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про управління майном, що є у загальнодержавній власності» ( 8-92 ) наймання на роботу керівника підприємства, що є у державній власності, здійснюється шляхом укладання з ним контракту.
Доказів того, що з ОСОБА_2 було укладено контракт матеріали справи не містять.
Згідно п. 2.1.2 Договору розділу Загальні умови якщо Страхувальник законно відшкодує шкоду по Претензії до Застрахованої особи, яка не підпадає під покриття згідно п. 2.1.1 або 2.1.2, право на страхову виплату відповідно до цього Договору, за умови дотримання положень, умов, обмежень і виключень цього Договору, переходить до Страхувальника в рамках такої виплати. Це положення застосовується в тому випадку, коли відшкодування шкоди, заподіяної Застрахованою особою з боку Страхувальника дозволено відповідною юрисдикцією.
Водночас за умовами п. 2.5.10 Договору розділу Загальні умови Страхувальник повинен діяти від імені усіх Застрахованих осіб у зв`язку з усіма питаннями, що мають відношення до цього Договору страхування, крім випадків Транзакції по відношенню до Страхувальника або у разі претензії, висунутої проти Застрахованої особи Страхувальником/Дочірньою компанією. В такому випадку кожна Застрахована особа зобов`язана діяти від свого імені.
Тобто, положення п. 2.5.10 Договору розділу Загальні умови, у разі претензії (позову) Страхувальника (ДП «АМПУ») висунутої до Застрахованої особи (звільнений Голова Страхувальника), Застрахована особа зобов`язана діяти від свого імені самостійно.
У такому випадку саме Застрахована особа (Голова Страхувальника) повідомляє Страховика про претензію (позов ДП «АМПУ») отриману від Страхувальника (ДП «АМПУ»).
Разом з цим, згідно п. 3.4 Договору розділу Загальні умови дії на які не поширюється страхове покриття, що прямо або опосередковано випливають з із скоєних Невірних професійних дій.
Відповідно до підпункту g) п. 2.2. Договору розділу Загальні умови невірні професійні дії - це будь-які дійсні або приписувані невірні професійні дії або бездіяльність, вчинені Застрахованою особою, у тому числі порушення трудового законодавства.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 під час виконання обов`язків Голови ДП «АМПУ» видав накази, якими були призупинені дії трудових договорів, укладених між ДП «АМПУ» та ОСОБА_8 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_7 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_6 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_4 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_9 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_10 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_11 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_12 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_5 .
Згідно судових рішень, якими встановлена неправомірність таких наказів про призупинення дії трудових договорів, відповідач як роботодавець не довів, що у зв`язку зі збройною агресією росії проти України він був позбавлений можливості надати працівникам роботу за укладеним із ним трудовим договором, а працівники не мали змоги виконувати свої трудові обов`язки, а відтак суди визнали призупинення таким, що не відповідає вимогам статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». При цьому, у цих справах суд зауважував, що саме по собі погіршення фінансового стану підприємства не є тією обставиною, яка надає роботодавцю право вибірково призупиняти трудові договори з окремими працівниками.
Таким чином, враховуючи п. п. 3.4 Договору розділу Загальні умови та підпункту g) п. 2.2. Договору розділу Загальні умови видані накази в.о. Голови ОСОБА_2 про призупинення дії трудових договорів, укладених між ДП «АМПУ» та ОСОБА_8 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_7 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_6 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_4 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_9 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_10 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_11 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_12 , між ДП «АМПУ» та ОСОБА_5 на зазначене не поширюється страхове покриття.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. п. 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).
За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
VI. Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в ході судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі - 3 188 814,81 грн, що становить 73,76 % від заявленої позивачем суми - 4323499,29 грн, відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у відсотковому співвідношенні від розміру задоволеної частини позовних вимог (73,76%), що становить у сумі 38 392,68 грн. 
Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь державного підприємства «Адміністрація морських портів України» завдану матеріальну шкоду у розмірі 3 188 814 (три мільйони сто вісімдесят вісім тисяч вісімсот чотирнадцять) гривень 81 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь державного підприємства «Адміністрація морських портів України» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 38 392 (тридцять вісім тисяч триста дев`яносто дві) гривні 68 копійок.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Учасники справи:
позивач Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» (місцезнаходження - 01135, м. Київ, пр-т Берестейський, 14, код ЄДРПОУ 38727770);
відповідач ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Повний текст судового рішення, з урахуванням перебування судді у відпустці, складено та підписано 21 травня 2026 року. 

Суддя         О. І. Якимець