ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2026 року м.Дніпро Справа № 904/5616/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),
судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 (повний текст рішення складено та підписано 26.11.2025, суддя Мілєва І.В.) у справі № 904/5616/25
за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг
до Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг
про стягнення 284 690,30 грн,
ВСТАНОВИВ:
В жовтні 2025 Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради про стягнення 288 327,06 грн, з яких: 230 711,87 грн - заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 по 27.03.2025, 3636,76 грн - за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 30.06.2025, 543,60 грн пеня, 12 816,11 грн 3% річних, 40 618,72 грн інфляційні втрати.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов індивідуального договору про постачання теплової енергії.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 - позов задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, буд. 1, ідентифікаційний код 25522449) на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Квітки Цісик, 9, ідентифікаційний код 03342184) 288 106,58 грн, а саме: 284 690,30 грн, з яких: 227 075,12 грн - заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 по 27.03.2025, 3636,75 грн - за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 30.06.2025, 543,60 грн пеня, 12 816,11 грн 3% річних, 40 618,72 грн інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3416,28 грн, 
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, керівник Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, звернувся через підсистему «Електронний суд» до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду від 26.11.2025; ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. Стягнути з позивача на користь відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 124.43грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необгрунтованним, прийнятим з порушенням норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.
Так, Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради не погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає його незаконним, необґрунтованим і таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на таке.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за послуги теплопостачання саме з Управління комунальної власності міста, оскільки не врахував, що балансоутримувачем спірних нежитлових приміщень є Департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради, з яким позивачем укладено окремий договір теплопостачання. Переведення боргу з Департаменту на Управління в установленому законом порядку не відбувалося, згоди кредитора на заміну боржника не отримано, а отже, зобов`язання для Управління не виникло.
Крім того, судом не взято до уваги, що частина спірних приміщень передана в орендне користування третім особам – районним організаціям ветеранів. Умовами укладених договорів оренди та позички прямо передбачено обов`язок орендарів самостійно укладати договори з постачальниками комунальних послуг і нести витрати з їх оплати. Таким чином, належними відповідачами у цій справі мають бути фактичні споживачі послуг – орендарі, а не Управління комунальної власності міста.
Також суд першої інстанції не врахував, що Управління не вчиняло дій, які свідчили б про приєднання до публічного договору про надання послуг теплопостачання: не подавало заяви-приєднання, не сплачувало рахунків, не отримувало послуг безпосередньо. Відповідно до чинного законодавства, обов`язок з оплати послуг покладається на особу, яка фактично їх споживає і з якою укладено відповідний договір.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене при неповному з`ясуванні обставин справи, невідповідності висновків суду встановленим обставинам та неправильному застосуванні норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Згідно до протоколу автоматизованогорозподілу судової справи між суддями від 12.12.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.12.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/5616/25. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/5616/25.
22.12.2025 матеріали даної справи надійшли до ЦАГС.
Ухвалою суду від 12.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 у справі № 904/5616/25. Визначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.
20.01.2026 від позивача до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу; Позивач вважає апеляційну скаргу Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради необґрунтованою, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 у справі № 904/5616/25 - законним, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Належність Управління комунальної власності міста як відповідача у спорах щодо спірних нежитлових приміщень преюдиційно встановлена рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/2297/22 від 24.06.2024, яке набрало законної сили. У цій справі суд дійшов беззаперечного висновку, що Департамент розвитку інфраструктури міста не є належним відповідачем, оскільки не є органом, уповноваженим розпоряджатися майном територіальної громади, а саме Управління комунальної власності міста є спеціальним органом, який наділений повноваженнями щодо управління майном комунальної власності, укладення договорів на комунальні послуги та здійснення контролю за збереженням і ефективним використанням комунального майна. Зазначені обставини мають преюдиційне значення для даної справи.
Посилання відповідача на договори оренди та позички як на підставу для звільнення від обов`язку оплати є безпідставними. По-перше, орендарі всупереч вимогам договорів не уклали прямих договорів з позивачем на постачання теплової енергії, а відповідач не повідомляв позивача про передачу приміщень в оренду, не надав копій договорів оренди та не забезпечив виконання орендарями своїх зобов`язань щодо укладення договорів з постачальниками комунальних послуг. По-друге, системний аналіз положень договорів оренди, зокрема пунктів 9 та 3.1, свідчить про те, що обов`язок зі сплати комунальних послуг покладається на орендодавця - Управління, з подальшою компенсацією понесених витрат орендарем. По-третє, в силу Положення про Управління комунальної власності міста, п. 2.2.3.4 на відповідача покладено обов`язок здійснювати постійний контроль за виконанням умов договорів оренди, однак Управління не здійснило належного контролю за виконанням орендарями своїх зобов`язань, що свідчить про неналежне виконання ним власних функцій. По-четверте, позовний період охоплює час з 05.11.2021 по 30.06.2025, тоді як договір позички від 01.11.2017 по вулиці Соборності, 30 діяв лише до 01.10.2020, а договори оренди були укладені лише у березні 2023 року, тому за період з листопада 2021 року до березня 2023 року жодних договорів оренди не існувало, відповідальність за оплату в цей період безумовно лежить на Управлінні.
Посилання відповідача на постанову Центрального апеляційного господарського суду у справі № 904/5658/24 є безпідставним, оскільки фактичні обставини цієї справи суттєво відрізняються. У справі № 904/5658/24 орендар фактично сплачував за теплопостачання у попередні періоди, що свідчило про визнання ним договірних відносин з постачальником шляхом вчинення конклюдентних дій, а потім припинив оплату, тоді як у даній справі орендарі ніколи не укладали договорів з позивачем, ніколи не сплачували за теплопостачання та не вчиняли жодних дій, які б свідчили про визнання ними зобов`язань перед позивачем, крім того, текст договору оренди у справі № 904/5658/24 невідомий сторонам даної справи, тому неможливо встановити тотожність його умов з умовами договорів, укладених щодо спірних приміщень, а відтак висновки суду у зазначеній справі не можуть бути застосовані до правовідносин, що склалися у даній справі.
Відповідач, надаючи договори оренди як доказ для звільнення від оплати, в суді першої інстанції не порушував питання про залучення орендарів до участі у справі як третіх осіб, що свідчить про те, що відповідач сам не вважав орендарів належними відповідачами у даному спорі, а використовував договори оренди виключно як формальний аргумент для уникнення відповідальності. Відповідач не позбавлений права пред`явити регресну вимогу до орендарів після сплати заборгованості позивачу, однак це не є підставою для звільнення його від обов`язку оплати перед позивачем.
Таким чином, позивач вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи надав повну та всебічну оцінку всім фактичним обставинам справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 у справі № 904/5616/25 є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради не підлягає задоволенню.
29.01.2026 від відповідача/скаржника до ЦАГС надійшли заперечення на відзив; вважає доводи необґрунтованими з огляду на таке.
Стосовно посилання позивача на преюдиційне значення рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/2297/22, відповідач зауважує, що дана справа розглядалася іншим складом суду, а різні висновки суддів за одним і тим же питанням можуть стати підставою для перегляду раніше прийнятого судового рішення. 
Крім того, обставини справи № 904/5616/25 суттєво відрізняються, оскільки, як виявилося і було приховано позивачем при розгляді справи № 904/2297/22, між Комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» та Департаментом розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради існував договір № 11986 на спірні об`єкти, що також підтверджено претензією позивача № 11986/15458 до Департаменту розвитку інфраструктури міста від 02.06.2025 № 397/13, які є в матеріалах справи. Спірні нежитлові приміщення включені до зазначеного договору та перебувають на балансі Департаменту розвитку інфраструктури міста. 
Ураховуючи наведені доводи та недоведеність своїх аргументів позивачем, суд може прийняти інше рішення, яке буде підставою для перегляду раніше прийнятого, тому упередженою є думка позивача, що обов`язок сплати відповідачем боргу іншої особи преюдиційно підтверджена.
Стосовно нежитлових приміщень, вбудованих в житлові будинки за адресами: вулиця Соборності, 30 та вулиця Соборності, 66, відповідач наголошує, що індивідуальними споживачами послуги теплопостачання в цих приміщеннях є орендарі як фактичні користувачі. Позивач фактично погоджується з тим, що відповідно до умов договорів позички від 01.11.2017, договорів оренди № 13/4 та № 11/15 об`єктів комунальної власності міста, укладених між Управлінням комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради та Довгинцівською і Металургійною районними організаціями ветеранів міста Кривого Рогу щодо користування нежитловими приміщеннями площею 60,3 квадратних метра по вулиці Соборності, 66 та площею 48,9 квадратних метра по вулиці Соборності, 30, однозначно встановлено, що саме на користувача або орендаря покладається обов`язок укладення договору з постачальником комунальних послуг, до яких відповідно до приписів Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відноситься постачання теплової енергії, та їх оплати в повному обсязі за весь період строкового користування об`єктом до його фактичного повернення орендодавцю за актом. 
Вказані нежитлові приміщення перебувають у користуванні районних організацій ветеранів безперервно з 01.11.2017. 
Приміщення по вулиці Соборності, 66 26.03.2023 повернуто з позички, а 27.03.2023 передано в оренду за договором № 13/4 терміном на п`ять років. 
Приміщення по вулиці Соборності, 30 повернуто з позички 23.03.2023, а 24.03.2023 передано в оренду за договором № 11/15 терміном на п`ять років, що підтверджується актами приймання-передачі та копіями договорів, залученими до матеріалів справи.
Позивач скаржиться, що орендарі не уклали з ним договори на постачання теплової енергії, тому це повинен був зробити відповідач, однак це не відповідає умовам договорів позички і оренди, в яких чітко визначено, що обов`язок укладення договорів покладено на орендарів, які є індивідуальними споживачами послуг з постачання теплової енергії до нежитлових приміщень по вулиці Соборності, 66 та вулиці Соборності, 30 в спірний період з 05.11.2021 по 27.03.2025, оскільки є особами, що за згодою власника, на підставі договорів позички від 01.11.2017 та оренди № 13/4, 11/15 здійснювали користування об`єктами нерухомого майна і отримували житлово-комунальну послугу для власних потреб і згідно з пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язані оплатити наведені послуги за спірний період.
Такого ж висновку дійшов Центральний апеляційний господарський суд при розгляді апеляційної скарги по справі № 904/5658/24 за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до фізичної особи-підприємця Токар Галини Валентинівни щодо користування приміщенням по вулиці Панаса Мирного, 16, зазначивши в постанові від 17.10.2025, що саме орендар є фактичним користувачем приміщення і індивідуальним споживачем послуг теплопостачання. Позивач зазначає, що між фізичною особою-підприємцем Токар Галиною Валентинівною та Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» існував договір, однак на момент звернення позивача до суду, як зазначено в постанові, договірні відносини були припинені 01.11.2021, а договір оренди діяв до 31.12.2021, відповідно період стягнення був листопад-грудень 2021 року. Так от на момент звернення договору між постачальником послуг та орендарем також не було, але наявність договору оренди стала підставою для визнання орендаря фактичним споживачем послуги теплопостачання. Наявність договору між фізичною особою-підприємцем Токар Галиною Валентинівною і Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» свідчить про добросовісну роботу постачальної організації зі споживачами послуг і вжиття заходів з укладення договорів з фактичними споживачами, чого не можна сказати про Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа». Таким чином, орендарі, як фактичні споживачі послуг, на яких договором позички або оренди покладено обов`язок укладати договори з постачальниками та сплачувати за комунальні послуги, є належними боржниками за заборгованістю, яка виникла в період їх користування приміщенням.
З огляду на викладене, відповідач вважає, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 у справі № 904/5616/25 ухвалено при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, у зв`язку з чим просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в позові.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Позивач зазначає, що КПТМ «Криворіжтепломережа» є надавачем послуги з постачання теплової енергії в м. Кривому Розі. Так, на виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії до житлових та нежитлових споруд у місті Кривому Розі, у тому числі до нежитлових приміщень за адресами: 
-вул. Алмазна (колишня Погребняка) буд. 14 (521,90 кв.м);
- вул. Івана Сірка, буд. 26 (92,10 кв.м);
- вул. Чарівна (колишня Косигіна) буд. 13 (15,30 кв.м);
- вул. Генерала Безручка, (колишня Недєліна) буд. 55 (35,60 кв.м);
- вул. Вадима Гурова, буд. 11 (176,70 кв.м);
- вул. Вадима Гурова, 9 (103, 8 кв.м);
- вул. Військове містечко-1/1 (16,70 кв.м);
- вул. Соборності (колишня Косіора), буд. 66 (17,8 кв.м);
- вул. Соборності (колишня Косіора), буд. 30 (48,9 кв.м).
Відповідно до інформації Управління комунальної власності міста виконком у Криворізької міської ради № 16/16/60 від 12.01.2022, № 16/16/1645 від 24.08.2023 та акту приймання передачі нежитлові приміщення за адресами:
- вул. Івана Сірка, буд. 26 (92,10 кв.м);
- вул. Чарівна (колишня Косигіна) буд. 13 (14,90 кв.м);
- вул. Генерала Безручка, (колишня Недєліна) буд. 55 (35,60 кв.м);
- вул. Вадима Гурова, буд. 11 (176,70 кв.м);
- вул. Вадима Гурова, 9 (103, 8 кв.м);
- вул. Військове містечко-1/1 (16,70 кв.м);
- вул. Соборності (колишня Косіора), буд. 66 (17,8 кв.м);
- вул. Соборності (колишня Косіора), буд. 30 (48,9 кв.м).
перебувають на балансовому обліку Департаменту розвитку та інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради.
Індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом (п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Позивач зазначає, що на сайті КПТМ «Криворіжтепломережа» (за посиланням http://kpts.dp.ua/dogovorte.php) 05.10.2021 було розміщено текст індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Таким чином, з 05.11.2021 договірні відносини між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" та споживачами - власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором (який є публічним договором приєднання, текст якого розміщено на сайті КПТМ "Криворіжтепломережа", за посиланням http://kpts.dp.ua/dogovorte.php) про надання послуги з постачання теплової енергії, що укладений в порядку ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
Позивач зазначає, що Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, як балансоутримувач спірних нежитлових приміщень, не прийняв рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклало з виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії відповідний договір.
Таким чином, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" з 05.11.2021 між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (виконавець) та Управлінням комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради (споживач) укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - договір).
Цей договір (далі - договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (п. 1. договору).
Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті Виконавця http://kpts.dp.ua/ (п. 2. договору).
Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток до цього договору), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуги (п. 4. договору).
Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення (п. 5. договору).
Виконавець забезпечує постачання теплоносія з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (зайве закреслити) (п. 7. договору).
Виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості згідно з вимогами пунктів 5 і 6 цього договору до межі зовнішніх інженерних мереж постачання Послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (індивідуального (садибного) будинку) (п. 8. договору).
Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі — Методика розподілу). Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обсяг спожитої Послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал) (п. 11. договору).
У разі коли будинок на дату укладення цього договору не обладнаний вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, до встановлення такого вузла (вузлів) обліку обсяг споживання послуги у будинку визначається відповідно до Методики розподілу (п. 12. договору).
Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (Офіційний вісник України, 2019 p., № 71, ст. 2507), — в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру, затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті Виконавця http://www.kpts.dp.ua/. У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року) (п. 30. договору).
Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або офіційному веб-сайті виконавця http://www.kpts.dp.ua/. У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього Договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу (п. 31. договору).
Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно (п. 32. договору).
Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів (п. 33. договору).
Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34. договору).
Під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів). У разі коли споживачем не визначено розрахунковий період або коли за зазначений споживачем період виникла переплата, виконавець має право зарахувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачеві), а у разі відсутності такої заборгованості — в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу (п. 36. договору).
У разі коли споживач вніс плату виконавцю за розрахунковий період не в повному обсязі або більшому, ніж зазначено в рахунку, обсязі, виконавець здійснює зарахування коштів згідно з призначенням платежу. За відсутності призначення платежу — у такому порядку: в першу чергу — в рахунок плати за послугу; в другу чергу — в рахунок плати за абонентське обслуговування (п. 37. договору).
Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором (пп. 3 п. 41. договору).
У разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином (п. 45. договору).
Цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п. 51. договору).
Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (п. 52. договору).
Позивач зазначає, що буд. 14 по вул. Алмазна (колишня Погребняка), буд. 26 по вул. Івана Сірка, буд. 13 по вул. Чарівна (колишня Косигіна), буд. 55 по вул. Генерала Безручка, (колишня Недєліна), буд. 11 по вул. Вадима Гурова, буд. 9 по вул. Вадима Гурова, буд. 1/1по вул. Військове містечко-1, буд. 66 по вул. Соборності (колишня Косіора), буд. 30 по вул. Соборності (колишня Косіора) є багатоквартирними, подання теплоносія до них здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача, які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів, та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлових будинків, в тому числі приміщень, які вбудовано до багатоквартирних будинків.
Як зазначає позивач, на виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснювало у спірний період постачання теплової енергії відповідачу, а відповідач отримував теплову енергію, оскільки нежитлові приміщення вбудовані та не виокремлені від внутрішньобудинкового комплексу трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення вказаних багатоквартирних житлових будинків. Зазначені нежитлові приміщення відповідача вбудовані в багатоквартирні будинки та є невід`ємними частинами відповідних мереж (систем) опалення житлового багатоквартирних будинків в м. Кривому Розі.
В якості доказів подачі теплової енергії до будинку позивач надав акти подання теплоносія на будинок та акти припинення подання теплоносія, звіти про споживання.
Таким чином, за твердженням позивача, свої договірні зобов`язання він виконав, а саме: постачання теплоносія, передбаченого договором, здійснювалось не порушуючи щорічні розпорядження Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області «Про початок та закінчення опалювального періоду», абонентське обслуговування здійснювалось протягом року та в повному обсязі. Однак відповідач в порушення умов договору за поставлену теплову енергію та абонентське обслуговування не розрахувався, у зв`язку із чим за період з 05.11.2021 по 27.03.2025 у нього утворилася заборгованість за послуги постачання теплової енергії у розмірі 227 075,12 грн, а також заборгованість за абонентське обслуговування за період 05.11.2021 по 30.06.2025 в розмірі 3636,75 грн.
Позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензію № 11986/15515/2 за вих.№ 3142/13 від 30.07.2025 (а.с. 176), в якій вимагав сплатити заборгованість, однак відповідач заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виснував, що між сторонами склалися договірні відносини з постачання теплової енергії, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про теплопостачання». Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а одностороння відмова від зобов`язання не допускається згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України. За змістом статті 903 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором та надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування у спірний період з 05.11.2021 по 27.03.2025. Відповідач, в свою чергу, в порушення взятих на себе договірних зобов`язань, оплату отриманих послуг не здійснив, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 230 711,87 грн, з яких 227 075,12 грн заборгованість за послугу з постачання теплової енергії та 3 636,75 грн заборгованість за абонентське обслуговування. Доказів оплати зазначених сум відповідач суду не надав.
Крім того, судом здійснено перевірку розрахунку пені у розмірі 543,60 грн, яка нарахована відповідно до пункту 45 договору у розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення, та визнано його правильним. Також судом перевірено та визнано обґрунтованим розрахунок 3% річних у розмірі 12 816,11 грн та інфляційних втрат у розмірі 40 618,72 грн, нарахованих на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, якими передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.
Враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобов`язання, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог.
Колегія суддів апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Предметом позову є вимога Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради про стягнення заборгованості за індивідуальним договором про постачання теплової енергії, а також нарахованих штрафних санкцій і компенсаційних платежів (пені, 3% річних та інфляційних втрат) у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань.
Матеріалами справи встановлено, що Комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» надавалися послуги з постачання теплової енергії до нежитлових приміщень, які належать до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу та перебувають в управлінні Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради. 
За період з 05.11.2021 по 27.03.2025 утворилася заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 227 075,12 грн, а також заборгованість за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 30.06.2025 у розмірі 3 636,75 грн.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона зобов`язується надати послугу, а інша сторона зобов`язується оплатити її у порядку та строки, визначені договором.
Частиною першою статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у строки та в порядку, визначені договором.
За приписами статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів сплати вартості спожитої теплової енергії та плати за абонентське обслуговування, а також доказів ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі чи неналежної якості. Відсутні й будь-які контррозрахунки заявленої до стягнення суми заборгованості.
Посилання апелянта на те, що балансоутримувачем спірних приміщень є Департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради, а тому саме останній повинен нести обов`язок щодо оплати послуг теплопостачання, колегія суддів відхиляє як безпідставні.
Питання належності Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради як суб`єкта відповідних правовідносин вже було предметом судового розгляду у справі № 904/2297/22. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2024, яке набрало законної сили, встановлено, що саме Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради є органом, уповноваженим здійснювати управління об`єктами комунальної власності територіальної громади міста, укладати договори щодо їх утримання та забезпечувати належне використання такого майна. Водночас Департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради не наділений повноваженнями щодо розпорядження відповідним майном як уповноважений власником суб`єкт.
З огляду на положення частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України зазначені обставини мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доказуванню під час розгляду цієї справи.
Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги щодо передачі частини спірних приміщень у користування районним організаціям ветеранів на підставі договорів оренди та позички.
Сам по собі факт передачі майна в оренду не припиняє обов`язків власника або уповноваженого ним органу перед постачальником комунальних послуг та не змінює суб`єкта зобов`язання без належного оформлення відповідних договірних відносин.
Матеріалами справи підтверджується, що орендарі не уклали з Комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» окремих договорів про надання послуг з постачання теплової енергії, не здійснювали оплату таких послуг та не вчиняли жодних дій, які б свідчили про виникнення між ними та позивачем самостійних договірних відносин.
Крім того, відповідач не надав доказів повідомлення позивача про передачу спірних приміщень в оренду, а також доказів вжиття заходів щодо забезпечення виконання орендарями обов`язку укласти договори на отримання комунальних послуг.
Згідно з ч. 2 ст. 275 Господарського України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.
Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України відпуск енергії (електричної енергії, пару, гарячої і перегрітої води) без оформлення договору енергопостачання не допускається.
Укладання договору на постачання теплової енергії передбачено ст.ст. 24, 25 Закону України "Про теплопостачання" та є обов`язковим для сторін на підставі закону.
Відповідно до ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом (п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Як вбачається з матеріалів справи, на сайті КПТМ «Криворіжтепломережа» (за посиланням http://kpts.dp.ua/dogovorte.php) 05.10.2021 було розміщено текст індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Таким чином, з 05.11.2021 договірні відносини між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" та споживачами - власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором (який є публічним договором приєднання, текст якого розміщено на сайті КПТМ "Криворіжтепломережа", за посиланням http://kpts.dp.ua/dogovorte.php) про надання послуги з постачання теплової енергії, що укладений в порядку ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, як балансоутримувач спірних нежитлових приміщень, не прийняв рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклало з виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії відповідний договір.
Таким чином, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" з 05.11.2021 між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (виконавець) та Управлінням комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради (споживач) укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - договір).
Цей договір (далі - договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (п. 1. договору).
Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті Виконавця http://kpts.dp.ua/ (п. 2. договору).
Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток до цього договору), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуги (п. 4. договору).
Згідно з ч. ч. 2, 3, 7 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до частин 3, 6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо; споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
З матеріалів справи вбачається, що буд. 14 по вул. Алмазна (колишня Погребняка), буд. 26 по вул. Івана Сірка, буд. 13 по вул. Чарівна (колишня Косигіна), буд. 55 по вул. Генерала Безручка, (колишня Недєліна), буд. 11 по вул. Вадима Гурова, буд. 9 по вул. Вадима Гурова, буд. 1/1по вул. Військове містечко-1, буд. 66 по вул. Соборності (колишня Косіора), буд. 30 по вул. Соборності (колишня Косіора) є багатоквартирними, подання теплоносія до них здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача, які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів, та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлових будинків, в тому числі приміщень, які вбудовано до багатоквартирних будинків.
Матеріали справи підтверджено надання послуги позивачем відповідачу.
Так, КПТМ «Криворіжтепломережа» у спірний період здійснювало постачання теплової енергії до нежитлових приміщень відповідача, які через своє конструктивне виконання (вбудованість та нерозривний зв`язок із внутрішньобудинковими системами опалення) є невід`ємною частиною теплових мереж багатоквартирних будинків, що унеможливлює їх відокремлене споживання; факт поставки підтверджується актами подання та припинення теплоносія, а також звітами про споживання, при цьому позивач належно виконував договірні зобов`язання, забезпечуючи постачання згідно з розпорядженнями виконкому про початок і закінчення опалювального періоду та здійснюючи абонентське обслуговування в повному обсязі, натомість відповідач, всупереч умовам договору, не провів розрахунки за отриману теплову енергію та абонентське обслуговування, чим порушив свої договірні зобов`язання.
Безпідставними є і твердження апелянта про відсутність факту приєднання до договору про надання послуг теплопостачання.
Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у системному зв`язку зі статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, а також підзаконними актами, зокрема Постановою КМУ від 08.09.2021 № 1022, якою затверджено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, оскільки саме ці норми встановлюють, що індивідуальний договір про надання комунальної послуги є публічним договором приєднання, а фактичне отримання послуг, користування об`єктом нерухомості або відсутність письмової відмови від договору протягом 30 днів з дня опублікування його тексту свідчать про виникнення договірних правовідносин між споживачем та виконавцем комунальної послуги.
Фактичне отримання послуг, користування об`єктом нерухомості, до якого здійснюється постачання теплової енергії, а також відсутність передбачених законом дій щодо відмови від отримання послуг свідчать про виникнення відповідних правовідносин між сторонами.
Матеріалами справи підтверджено факт надання позивачем послуг з постачання теплової енергії до спірних об`єктів, тоді як доказів відключення об`єктів від мереж теплопостачання, припинення надання послуг або правомірної відмови від них відповідачем не подано.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у відповідача обов`язку оплатити отримані послуги та абонентське обслуговування.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені в розмірі 543,60 грн за загальний період з 1 жовтня 2024 року по 11 вересня 2025 року, трьох процентів річних у сумі 12 816,11 грн за загальний період з 1 жовтня 2022 року по 11 вересня 2025 року та інфляційних втрат у розмірі 40 618,72 грн за загальний період з жовтня 2022 року по серпень 2025 року, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо його правильності.
Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня є видом неустойки, що обчислюється у відсотках від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.
Відповідно до пункту 45 договору у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожний день прострочення.
Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми.
Оскільки факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання підтверджений матеріалами справи, вимоги про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат є законними та обґрунтованими.
Таким чином, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та переоцінки належним чином досліджених доказів, однак не спростовують встановлених судом обставин справи та не свідчать про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що Господарський суд Дніпропетровської області повно і всебічно з`ясував фактичні обставини справи, надав належну правову оцінку поданим сторонами доказам, правильно застосував норми матеріального та процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради 227 075,12 грн заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 по 27.03.2025; 3 636,75 грн заборгованості за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 30.06.2025; 543,60 грн пені, 12 816,11 грн трьох відсотків річних та 40 618,72 грн інфляційних втрат.
Підстав для скасування чи зміни рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 у справі № 904/5616/25 колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим апеляційна скарга Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.
З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.
Керуючись ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 у справі № 904/5616/25 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 у справі № 904/5616/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін