ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 "17" березня 2026 р.	 м. Одеса 	Справа № 916/2042/23(916/2635/24)	

Господарський суд Одеської області у складі судді Райчевої Світлани Іванівни,
при секретарі судового засідання Богдановій М.В.
дослідивши матеріали справи
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Е-Тікетс Сервіс Україна" (49034, м. Дніпро, вул. Любарського, буд. 143; код ЄДРПОУ 40012184)
до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" (65045, м. Одеса, вул. Приображенська, буд. 27, приміщення 810, код ЄДРПОУ 32972140),
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-РЕНТ" (65058, м. Одеса, Французький бульвар, буд. 85/5, кв. 237; код ЄДРПОУ – 43721676),
за участю третьої, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Відповідача 2: Державної організації "Український Національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (01601, м. Київ, вул. Дмитра Годзенка, 1; код ЄДРПОУ: 44673629),
про визнання договорів недійсними; визнання відсутності прав на торгівельні марки, скасування реєстрації передачі виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки та визнання майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки,

За участю:
Від позивача: Шмалько Ю.О.;
Від відповідача 1: не з`явився;
Від відповідача 2: не з`явився;
Від третьої особи: не з`явився.

Суть спору.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Е-Тікетс Сервіс Україна" звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-РЕНТ" у якій просило суд:
1) Визнати недійсними договори, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Т-Рент", а саме: 
- Договір від 08.12.2020 р. про передачу прав власності на знак для товарів і послуг, який охороняється свідоцтвом України №81886;
- Договір від 08.12.2020 р., про передачу прав власності на знак для товарів і послуг, який охороняється свідоцтвом України №171614;
- Договір від 08.12.2020 р., про передачу прав власності на знак для товарів і послуг, який охороняється свідоцтвом України №81885;
- Договір від 24.07.2020 р., про передачу прав власності на знак для товарів і послуг, який охороняється свідоцтвом України №228492;
- Договір від 24.07.2020 р., про передачу прав власності на знак для товарів і послуг, який охороняється свідоцтвом України №217278;
- Договір від 24.07.2020 р., про передачу прав власності на знак для товарів і послуг, який охороняється свідоцтвом України №177210;
- Договір від 18.09.2020 р., про передачу прав власності на знак для товарів і послуг, який охороняється свідоцтвом України №218377;
- Договір від 24.07.2020 р., про передачу прав власності на знак для товарів і послуг, який охороняється свідоцтвом України №216562;
- Договір від 24.07.2020 р., про передачу прав власності на знак для товарів і послуг, який охороняється свідоцтвом України №99614;
- Договір від 24.07.2020 р., про передачу прав власності на знак для товарів і послуг, який охороняється свідоцтвом України №99615.
2) Визнати відсутніми у Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-Рент" права на торговельні марки за свідоцтвами України №81885 від 10.09.2007 р.; №81886 від 10.09.2007 р.; №99614 від 25.11.2008 р.; №99615 від 25.11.2008 р.; №171614 від 10.06.2013 р.; №177210 від 25.10.2013 р.; 216562 від 12.09.16 р.; 217278 від 26.09.2016 р.; 218377 від 25.10.2016 р.; 228492 від 26.06.2017 р. 
3) Скасувати реєстрацію у Державному реєстрі свідоцтв України на торговельні марки передачі виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки за свідоцтвами України на торговельні марки №81885 від 10.09.2007 р.; №81886 від 10.09.2007 р.; №99614 від 25.11.2008 р.; №99615 від 25.11.2008 р.; №171614 від 10.06.2013 р.; №177210 від 25.10.2013 р.; 216562 від 12.09.16 р.; 217278 від 26.09.2016 р.; 218377 від 25.10.2016 р.; 228492 від 26.06.2017 р. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-РЕНТ".
4) Визнати права інтелектуальної власності ТОВ "Е-ТІКЕТС СЕРВІС Україна" на торговельні марки за свідоцтвами України №81885 від 10.09.2007 р.; №81886 від 10.09.2007 р.; №99614 від 25.11.2008 р.; №99615 від 25.11.2008 р.; №171614 від 10.06.2013 р.; №177210 від 25.10.2013 р.; 216562 від 12.09.16 р.; 217278 від 26.09.2016 р.; 218377 від 25.10.2016 р.; 228492 від 26.06.2017 р.
Процесуальні дії Суду.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.07.2024р. відкрито провадження у справі №916/2042/23(916/2635/24) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Е-Тікетс Сервіс Україна" до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" та 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-РЕНТ" про визнання договорів недійсними; визнання відсутності прав на торгівельні марки, скасування реєстрації передачі виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки та визнання майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки. Справу постановлено розглядати у межах справи №916/2042/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ", за правилами загального позовного провадження. До участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Відповідача 2 залучено Державну організацію "Український Національний офіс інтелектуальної власності та інновацій".
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.02.2025р., залишеною у силі постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2025р., у справі призначено судову експертизу. Проведення судової експертизи доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Провадження у справі №916/2042/23(916/2635/24) зупинено до закінчення проведення експертизи та повернення матеріалів справи до Господарського суду Одеської області.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.12.2025р. поновлено провадження у справі з 20.01.2026р. та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні суду на "20" січня 2026 р. о 14:30 год.
20.01.2026р. у судовому засіданні господарським судом, ухвалою у протокольній формі оголошено закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на "10" лютого 2026 р. об 11:30 год., про що зазначено у протоколі судового засідання. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.01.2026р. учасникам справи повідомлено про призначення справи до судового розгляду по суті у засіданні суду на "10" лютого 2026 р. об 11:30 год. Явку учасників справи у судове засідання визнано необов`язковою. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10/03.2026р. учасникам справи повідомлено про відкладення судового засідання для ухвалення та проголошення судового рішення до "17" березня 2026 р. об 11:20 год.
Копію вищевказаної ухвали суду направлено учасникам справи доставлено до їх електронних кабінетів користувача підсистеми "Електронний суд", що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою секретаря судового засідання.
Таким чином, усі учасники справи повідомлені про розгляд справи належним чином.
17.03.2026р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, господарським судом встановлено наступне.
Зміст позовних вимог Позивача.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Е-Тікетс Сервіс Україна" вважає, що Відповідачі порушують його право власності на торгівельні марки, оскільки згідно умов Договору від 31.07.2017р. майнові права інтелектуальної власності на торговельні марки за свідоцтвами України №81885, №81886, №99614, №99615, №171614, №177210, №216562, №217278, №218377, №228492 перейшли від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" до Позивача з 01 серпня 2017 року.
Відповідно до п. 2.4 даного Договору, з моменту набрання чинності цього Договору Правовласник втрачає виключні майнові права інтелектуальної власності на Знаки, що означає, в тому числі, що Правовласник не має права передавати третім особам виключні майнові права інтелектуальної власності на Знаки, які були передані Правонаступнику за цим Договором. 
Згідно з п. 2.6 Договору, Сторони погодили, що з моменту набрання чинності цим Договором Правонаступник надає Правовласнику виключну ліцензію на використання Знаків без права надання субліцензій строком на 39 місяців з територією дії на всю територію України. Протягом строку надання виключної ліцензії Правонаступник зобов`язується не здійснювати інформування невизначеного кола осіб про передачу права власності на Знаки шляхом публікації в офіційному бюлетені відомостей про передачу прав на знаки для товарів і послуг. 
Враховуючи, що такий 3-річний строк вже закінчився, Позивачем була подана до ДП "УКРПАТЕНТ" заява вх. №26-131/2020 від 18.11.2020 р., в якій ТОВ "Е-ТІКЕТС СЕРВІС УКРАЇНА" просило опублікувати в офіційному бюлетені "Промислова власність" та внести до Державного реєстру свідоцтв України відомості про повну передачу права власності на торговельні марки по наступним свідоцтвам України, зокрема: №81885, №81886, №99614, №99615, №171614, №177210, №216562, №217278, №218377, №228492 за ним.
Листом ДП "УКРПАТЕНТ" №702/2021 від 06.01.2021 р. документи ТОВ "Е-ТІКЕТС СЕРВІС УКРАЇНА" були повернуті Позивачу та зазначено, що передача виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки по зазначеним вище свідоцтвам здійснюється на підставі нотаріально засвідченої виписки з Договору №31/07-17 від 31.07.2017р. Від імені власника свідоцтв діє директор ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ" - ОСОБА_1 . 
Разом з тим, 10.11.2020 р., 02.12.2020 р., 03.12.2020 р. та 11.12.2020 р. до ДП "УКРПАТЕНТ" надійшли документи для публікації в бюлетені та внесення до Реєстру відомостей про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки по свідоцтвам України №81885, №81886, №99614, №99615, №171614, №177210, №216562, №217278, №218377, №228492 від власника свідоцтв ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ" до іншого правонаступника – ТОВ "Т-РЕНТ". За даними договорами від ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ" діє директор Сівченко С.В. 
Про оскаржувані договори Позивач дізнався з матеріалів справи №910/1347/21, яка перебувала у провадженні Господарського суду міста Києва. 
Позивач зазначає, що Відповідач-1 у 2020 р. здійснив відчуження на користь Відповідача-2 майнові права інтелектуальної власності на торговельні марки по свідоцтвам України №81885, №81886, №99614, №99615, №171614, №177210, №216562, №217278, №218377, №228492, тобто ті ж самі, які раніше відчужив на користь Позивача у 2017 р.
При цьому із матеріалів судової справи №№916/2042/23 (916/4924/23) Позивачу стало відомо, що за клопотанням власника зазначених вище свідоцтв - ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ" до відомостей Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки внесено зміни і новим власником відповідних свідоцтв на цей час згідно відомостей вказаного Державного реєстру є товариство з обмеженою відповідальністю "Т-РЕНТ", Французький бульвар, буд.85/5, кв.237, м.Одеса, 65058.
З урахуванням вищевикладеного, Позивач зазначає, що з 01.08.2017р., Відповідач-1 не був власником спірних торгівельних марок, а лише користувався ними на підставі обумовленої ліцензії, тому, не мав права їх відчужувати. 
Позивач вважає, що відповідно до ст.ст. 203, 215, 658 ЦК України наявні законні підстави для визнання оскаржуваних правочинів недійсним та задоволення похідних вимог цієї позовної заяви, а саме: визнання відсутніми у Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-Рент" права на дані торговельні марки; скасування реєстрації у Державному реєстрі свідоцтв України; визнання права інтелектуальної власності ТОВ "Е-ТІКЕТС СЕРВІС Україна" на торговельні марки за свідоцтвами України №81885 від 10.09.2007 р.; №81886 від 10.09.2007 р.; №99614 від 25.11.2008 р.; №99615 від 25.11.2008 р.; №171614 від 10.06.2013 р.; №177210 від 25.10.2013 р.; 216562 від 12.09.16 р.; 217278 від 26.09.2016 р.; 218377 від 25.10.2016 р.; 228492 від 26.06.2017 р.
Заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ".
Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" арбітражна керуюча Колмикова Т.О. зазначила, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" дійсно було власником виключних майнових прав на спірні торговельні марки, які є предметом даного позову.
У період з 24.07.2020р. по 08.12.2020р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Т-Рент" було укладено 10 договорів про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності на Торговельні марки: 1) 08.12.2020 договори про передачу права власності на знак для товарів і послуг, який охороняється за свідоцтвом № 81885, 81886, 171614; 2) 18.09.2020 договір про передачу права власності на знак для товарів і послуг, який охороняється за свідоцтвом № 218377; 3) 24.07.2020 договори про передачу права власності на знак для товарів і послуг, який охороняється за свідоцтвом № 99614, 99615, 216562, 177210, 217278, 228492.
У подальшому, на виконання зазначених договорів до Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент) були подані відповідні заяви про публікацію в офіційному бюлетені НОІВ та внесення до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки відомостей про передачу права власності на торговельні марки.
Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" встановлено, що розрахунок між сторонами за вищенаведеними правочинами проведено у повному обсязі, що підтверджується банківської випискою по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" за 23.10.2023 року, загальна сума оплачених договорів становить 118 395, 00 грн.
На теперішній час власником всіх зазначених торговельних марок є Товариство з обмеженою відповідальністю "Т-Рент, що підтверджується відповідними даними з Спеціальної інформаційної системи(СІС) Українського національного офісу інтелектуальної власності та інновацій (УКРНОІВІ) на офіційному сайті https://sis.nipo.gov.ua/. 
Із документів наявних у розпорядженні ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" не отримувало оплату від Товариства з обмеженою відповідальністю "Е-Тікетс Сервіс Україна" за передачу виключних майнових прав на вищезазначені торгівельні марки, Договір №31/07-17 від 31.07.2017р. у розпорядження ліквідатора не передавався, у інших розпорядчих і фінансових документах посилання на нього відсутні.
Заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-РЕНТ".
Товариство з обмеженою відповідальністю "Т-РЕНТ" у відзиві на позовну заяву просило суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
В частині позовних вимог ТОВ "Е-Тікетс Сервіс Україна" до відповідачів ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ", ТОВ "Т-РЕНТ" про визнання недійсними 10-ти договорів, предметом яких є передача права власності від ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ" до ТОВ "Т-РЕНТ" на знаки для товарів та послуг, Відповідач просив закрити провадження, посилаючись на те, що дані вимоги вже були розглянуті Господарським судом м. Києва в межах справи №910/21870/21. 
Стосовно іншої частини позовних вимог Відповідачем 2 зазначено, що вони є похідними від основної вимоги про визнання недійсними 10-ти договорів. Тому, враховуючи факт відсутні підстави для задоволення позовних вимог за основною вимогою про визнання недійсними 10-ти договорів, Відповідач 2 просить суд відмовити у задоволені похідних вимог у повному обсязі.
Крім того, Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву зазначає, що вважає, що такий документ, як Договір № 31/07-17 про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на торгівельні марки (знаки для товарів і послуг) від 31 липня 2017 року, укладений між ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ" та ТОВ "Е-Тікетс Сервіс Україна" ніколи не підписувався, оригіналу такого документу не існує, та ніколи не існувало. Вказані висновки Відповідача 2 пов`язані із тим, що оригіналу вказаного документу під час розгляду справ №910/21870/21, №916/2042/23(916/4924/23) та №916/3469/21 ТОВ "Е-Тікетс Сервіс Україна" надано не було.
Також, Відповідач 2 не погоджується з доводами Позивача стосовно того, що майнові права інтелектуальної власності на торговельні марки за свідоцтвами України № № 81885, 81886, 99614, 99615, 171614, 177210, 216562, 217278, 218377, 228492 перейшли від ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ" до Позивача з моменту набрання чинності Договором № 31/07-17, оскільки лише після державної реєстрації факту передачі виключних майнових прав інтелектуальної власності шляхом внесення до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки відомостей про таку передачу, правонаступник набуває усіх майнових прав інтелектуальної власності, передбачених законодавством України в сфері правової охорони торговельних марок.
ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ" із дотриманням вимог чинного законодавства були подані до Укрпатенту заяви про публікацію в бюлетені "Промислова власність" та внесення до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки відомостей про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки за свідоцтвами України № № 81885, 81886, 99614, 99615, 171614, 177210, 216562, 217278, 218377, 228492 на користь ТОВ "Т-РЕНТ" та додані договори про передачу права власності на знаки для товарів і послуг, які Позивач просить суд визнати недійсними.
За результатами розгляду заяв ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ" Укрпатентом прийняті рішення про публікацію в бюлетені "Промислова власність" та внесення до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки відомостей про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності на користь ТОВ "Т-РЕНТ".
Пояснення Державної організації "Український Національний офіс інтелектуальної власності та інновацій".
У письмових поясненнях УКРНОІВІ вказує на те, що твердження Позивача про перехід майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки за свідоцтвами України №№ 81885, 81886, 99614, 99615, 171614, 177210, 216562, 217278, 218377, 228492 від Відповідача 1 до Позивача з моменту набрання чинності Договором від 01.08.2017 № 31/07-17 є хибними і такими, що не відповідають положенням чинного законодавства України. 
Відповідачем 1, як власником свідоцтв України на торговельні марки, були подані до Укрпатенту заяви про публікацію в бюлетені «Промислова власність» та внесення до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки відомостей про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки за свідоцтвами України №№ 81885, 81886, 99614, 99615, 171614, 177210, 216562, 217278, 218377, 228492 Відповідачу 2 та додані договори про передачу права власності на знаки для товарів і послуг, які Позивач просить суд визнати недійсними.
За результатами розгляду заяв Відповідача 1 Укрпатентом прийняті рішення про публікацію в бюлетені «Промислова власність» та внесення до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки відомостей про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності Відповідачу 2.
Таким чином, Відповідачем 1, як власником свідоцтв на торговельні марки, у передбачений Законом спосіб вчинено дії щодо розпорядження своїми майновими правами інтелектуальної власності, а Укрпатентом згідно з положеннями Інструкції здійснено відповідну державну реєстрацію факту передачі виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки за свідоцтвами України №№ 81885, 81886, 99614, 99615, 171614, 177210, 216562, 217278, 218377, 228492.
Обставини справи, встановлені Судом.
У власності Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" перебували виключні майнові права на наступні торговельні марки: «ЦИТРУС дискаунт» за свідоцтвом України №81885 від 10.09.2007р. (заявка №m200601806 від 09.02.2006р.); «CITRUS discount» за свідоцтвом України №81886 від 10.09.2007р. (заявка №m200601808 від 09.02.2006р.); «ЦИТРУС гаджети та аксесуари» за свідоцтвом України №171614 від 10.06.2013р. (заявка №m201207532 від 28.04.2012р.); «L.A.P.T.I.» за свідоцтвом України №218377 від 25.10.2016р. (заявка №m201604812 від 10.03.2016р.); «ЦИТРУС» за свідоцтвом України №99614 від 25.11.2008р. (заявка №m200620346 від 22.12.2006р.); «CITRUS» за свідоцтвом України №99615 від 25.11.2008р. (заявка №m200620346 від 22.12.2006р.); «like.bike» за свідоцтвом України №216562 від 12.09.2016р. (заявка №m201602991 від 17.02.2016р.); «eton» за свідоцтвом України №177210 від 25.10.2013р. (заявка №m201111467 від 21.07.2011р.); «AIR MUSIC» за свідоцтвом України №217278 від 26.09.2016р. (заявка №m201607671 від 08.04.2016р.); «CITRUS» за свідоцтвом України №228492 від 26.06.2017р. (заявка №m201627870 від 13.12.2016р.). Вказані обставини не заперечуються сторонами у справі.
Права на вказані торгівельні марки Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" передано Товариству з обмеженою відповідальністю "Т-РЕНТ" на підставі наступних договорів: 1) договір від 08.12.2020р. про передачу права власності на знак для товарів і послуг, який охороняється за свідоцтвом №81885; 2) договір від 08.12.2020р. про передачу права власності на знак для товарів і послуг, який охороняється за свідоцтвом №81886; 3) договір від 08.12.2020р. про передачу права власності на знак для товарів і послуг, який охороняється за свідоцтвом №171614; 4) договір від 18.09.2020р. про передачу права власності на знак для товарів і послуг, який охороняється за свідоцтвом №218377; 5) договір від 24.07.2020р. про передачу права власності на знак для товарів і послуг, який охороняється за свідоцтвом №99614; 6) договір від 27.07.2020р. про передачу права власності на знак для товарів і послуг, який охороняється за свідоцтвом №99615; 7) договір від 24.07.2020р. про передачу права власності на знак для товарів і послуг, який охороняється за свідоцтвом №216562; 8) договір від 24.07.2020р. про передачу права власності на знак для товарів і послуг, який охороняється за свідоцтвом №177210; 9) договір від 24.07.2020р. про передачу права власності на знак для товарів і послуг, який охороняється за свідоцтвом №217278; 10) договір від 24.07.2020р. про передачу права власності на знак для товарів і послуг, який охороняється за свідоцтвом №228492.
Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ", як власником вище вказаних свідоцтв України на торговельні марки, було подано до Укрпатенту заяви про публікацію в бюлетені «Промислова власність» та внесення до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки відомостей про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки за свідоцтвами України №№ 81885, 81886, 99614, 99615, 171614, 177210, 216562, 217278, 218377, 228492 Товариству з обмеженою відповідальністю "Т-РЕНТ".
За результатами розгляду заяв Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" Укрпатентом прийнято рішення про публікацію в бюлетені «Промислова власність» та внесення до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки відомостей про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Т-РЕНТ", на підтвердження чого видано відповідні витяги з Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки.
Таким чином, станом на час звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Е-ТІКЕТС СЕРВІС УКРАЇНА" до господарського суду із позовною заявою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Т-РЕНТ" є власником майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки за свідоцтвами України №№ 81885, 81886, 99614, 99615, 171614, 177210, 216562, 217278, 218377, 228492.
У відзиві на позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Т-РЕНТ" зазначило, що справа №910/21870/21 із позовними вимогами ТОВ "Е-Тікетс Сервіс Україна" до відповідачів ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ", ТОВ "Т-РЕНТ" про визнання недійсними 10-ти договорів, предметом яких є передача права власності від ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ" до ТОВ "Т-РЕНТ" на знаки для товарів та послуг, вже розглянута Господарським судом м. Києва.
Відповідач зазначає, що 30.12.2021р. ТОВ "Е-Тікетс Сервіс Україна" звернувся до Господарського суду м. Києва із позовною заявою із наступними вимогами:
1) визнати недійсними 10-ть договорів, укладених між ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ" до ТОВ "Т-РЕНТ", предметом яких є передача прав власності на Знак, які випливають із Свідоцтв № № 81886, 171614, 81885, 228492, 217278, 177210, 218377, 216562, 99614, 99615.
2) визнати незаконними та скасувати рішення ДП "Український інститут інтелектуальної власності", оформлене листом № 702/2021 від 06.01.2021 року.
3) зобов`язати ДП "Український інститут інтелектуальної власності" внести до Державного реєстру свідоцтв України на торгівельні марки відомості про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності на торгівельні марки по свідоцтвам України № № 81886, 171614, 81885, 228492, 217278, 177210, 218377, 216562, 99614, 99615.
Вимога № 1 є основною, а вимоги 2, 3 є похідними.
Вимоги ТОВ "Е-Тікетс Сервіс Україна" в частині визнання недійсними договорів були обґрунтовані наявністю Договору № 31/07-17 про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на торгівельні марки (знаки для товарів і послуг) від 31 липня 2017 року, який був нібито укладений між Позивачем та ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ".
ТОВ "Е-Тікетс Сервіс Україна" стверджувало, що Договором №31/07-17 від 31 липня 2017 року нібито передбачено, що майнові права інтелектуальної власності на Знаки переходять до правонаступника з моменту набрання чинності договором. Отже, на думку ТОВ "Е-Тікетс Сервіс Україна", ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ" з 31 липня 2017 року не являвся власником торгових марок. Відповідно, ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ" на підставі оспорюваних правочинів передав майнові права на знаки, які йому не належали, а оспорювані договори, укладені із порушенням ЦК України, зокрема, ч. 3 ст. 203 ЦК України. 
Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.09.2022р. року у справі № 910/21870/21 у задоволені позовних вимоги ТОВ "Е-Тікетс Сервіс Україна" відмовлено у повному обсязі. Вказане рішення набрало законної сили 13.10.2022р. 
Із тексту позовної заяви у даній справі вбачається, що предметом позову є наступні вимоги:
1) визнати недійсними 10-ть договорів, укладених між ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ" до ТОВ "Т-РЕНТ", предметом яких є передача прав власності на Знак, які випливають із Свідоцтв № № 81886, 171614, 81885, 228492, 217278, 177210, 218377, 216562, 99614, 99615 (основна вимога).
2) визнати відсутнім у Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-Рент" права на торговельні марки за свідоцтвами України № 81885 від 10.09.2007 р.; № 81886 від 10.09.2007 р.; № 99614 від 25.11.2008 р.; № 99615 від 25.11.2008 р.; № 171614 від 10.06.2013 р.; № 177210 від 25.10.2013 р.; № 216562 від 12.09.16 р.; № 217278 від 26.09.2016 р.; № 218377 від 25.10.2016 р.; № 228492 від 26.06.2017 р.
3) скасувати реєстрацію у Державному реєстрі свідоцтв України на торговельні марки передачі виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки за свідоцтвами України на торговельні марки №81885 від 10.09.2007 р.; №81886 від 10.09.2007 р.; №99614 від 25.11.2008 р.; №99615 від 25.11.2008 р.; №171614 від 10.06.2013 р.; №177210 від 25.10.2013 р.; 216562 від 12.09.16 р.; 217278 від 26.09.2016 р.; 218377 від 25.10.2016 р.; 228492 від 26.06.2017 р. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-РЕНТ" (код ЄДРПОУ 43721676; 65058, м. Одеса, Французький бульвар, буд.85/5, кв.237);
4) визнати права інтелектуальної власності ТОВ "Е-ТІКЕТС СЕРВІС УКРАЇНА" на торговельні марки за свідоцтвами України № 81885 від 10.09.2007 р.; № 81886 від 10.09.2007 р.; №99614 від 25.11.2008 р.; № 99615 від 25.11.2008 р.; № 171614 від 10.06.2013 р.; № 177210 від 25.10.2013 р.; № 216562 від 12.09.16 р.; № 217278 від 26.09.2016 р.; № 218377 від 25.10.2016 р.; № 228492 від 26.06.2017 р.
Вимога № 1 є основною, вимоги 2, 3, 4 є похідними.
Відповідачами за основною вимогою є ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ" та ТОВ "Т-РЕНТ".
Підстави позову в частині визнання недійсними договорів (основна вимоги) є ідентичні обставинам, якими обґрунтована основна вимога (визнання недійсними 10- ти договорів) у позовній заяві у справі №910/21870/21. 
Таким чином:
- сторони по справі (Позивач: ТОВ "Е-Тікетс Сервіс Україна"; Відповідач 1 (ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ"); Відповідач 2 (ТОВ "Т-РЕНТ");
- предмети позову (визнання недійсними 10-ти договорів, укладених між ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ" та ТОВ "Т-РЕНТ", предметом яких є передача прав власності на Знак, які випливають із Свідоцтв № № 81886, 171614, 81885, 228492, 217278, 177210, 218377, 216562, 99614, 99615);
- підстави позову (нібито наявність укладеного між ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ" та ТОВ "Е-Тікетс Сервіс Україна" Договору № 31/07-17 від 31 липня 2017 року, яким майнові права інтелектуальної власності на знаки для товарів та послуг передані до ТОВ "Е-Тікетс Сервіс Україна". Відповідно, укладення договорів із порушенням ЦК України, зокрема, ч. 3 ст. 203 ЦК України, яка встановлює, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності), є тотожними.
Відповідач 2 вважає, що усі вищевикладені обставини свідчать про те, що Позивач у межах цієї справи просить суд повторно переглянути питання, які отримали своє остаточне вирішення в межах розгляду справи № 910/21870/21.
Суд у підготовчому провадженні не закривав провадження у частині основної позовної вимоги, оскільки у даній справі Позивач заявив про наявність оригіналу Договору № 31/07-17 від 31 липня 2017 року як доказу наявності порушеного права Позивача при укладенні оскаржуваних договорів, який фактично не був досліджений в межах розгляду справи №910/21870/21.
Суд врахував доводи Позивача про те, що наявність оригіналу договору та дослідження порушеного права Позивача впливає на оцінку наявності повноважень Відповідача ТОВ "ЗТ-ІНВЕСТ" на відчуження виключних майнових прав Відповідачу ТОВ "Т-РЕНТ" за оскаржуваними договорами та може свідчити про укладення договорів з порушенням вимоги ст. 203 Цивільного кодексу України.
Основна позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Е-ТІКЕТС СЕРВІС УКРАЇНА" у даній справі щодо визнання договорів недійсними обґрунтована порушенням його права як власника майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки, засвідчені свідоцтвами №81885, №81886, №99614, №99615, №171614, №177210, №216562, №217278, №218377, №228492. Під час судового розгляду Позивач також наполягав, що як основна, так і похідні позовні вимоги (визнання відсутніми прав на торгівельні марки у Відповідача-2, скасування реєстрації передачі виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки Відповідачу-2, визнання майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки за Позивачем) направлені на відновлення саме права власності Позивача на спірні торгівельні марки.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності.
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).
Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року в справі № 127/23627/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 233/4580/20 (провадження № 61-12524сво21)).
Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.) (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
До об`єктів права інтелектуальної власності згідно зі статтею 420 ЦК України у тому числі належать торговельні марки (знаки для товарів і послуг).
Згідно зі статтею 427 ЦК України майнові права інтелектуальної власності можуть бути передані відповідно до закону повністю або частково іншій особі. Умови передання майнових прав інтелектуальної власності можуть бути визначені договором, який укладається відповідно до цього Кодексу та іншого закону.
Набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом (частина перша статті 494 ЦК України).
Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності та договори, визначені статтями 1109, 1112 та 1113 цього Кодексу, не підлягають обов`язковій державній реєстрації. Їх державна реєстрація здійснюється на вимогу ліцензіара або ліцензіата у порядку, встановленому законом. Відсутність державної реєстрації не впливає на чинність прав, наданих за ліцензією або іншим договором, та інших прав на відповідний об`єкт права інтелектуальної власності, зокрема на право ліцензіата на звернення до суду за захистом свого права. Факт передання виключних майнових прав інтелектуальної власності, які відповідно до цього Кодексу або іншого закону є чинними після їх державної реєстрації, підлягає державній реєстрації (стаття 1114 ЦК України).
Стала позиція касаційного суду (зокрема у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 760/20855/16-ц) вказує, що за загальним правилом в Україні застосовується реєстраційна система набуття прав на торговельну марку: 
- факт зміни суб`єкта майнових прав на торговельну марку на підставі договору про передання виключних майнових прав обов`язково має реєструватися у відповідному реєстрі у порядку, встановленому законодавством України. Такі правила застосовуються щодо майнових прав на торговельну марку. Державний реєстр відображає факт зміни суб`єкта прав, що має вагоме значення в разі виникнення необхідності забезпечення захисту права інтелектуальної власності;
- у частині другій статті 1114 ЦК України вказується про державну реєстрацію факту передачі майнових прав. Це доволі своєрідна правова конструкція, яка очевидно відрізняється від державної реєстрації правочинів (стаття 210 ЦК України) та від державної реєстрації речових прав (частина четверта статті 334 ЦК України);
- обов`язковість реєстрації факту передання виключних майнових прав інтелектуальної власності не належить до вимог щодо форми договору про передання майнових прав інтелектуальної власності, тому її відсутність не є підставою його недійсності. Він вважається дійсним, якщо укладений у письмовій формі і підписаний сторонами;
- державна реєстрація факту передання виключних майнових прав інтелектуальної власності призначена для посвідчення й надання юридичного значення факту передачі прав, тому до моменту державної реєстрації майнові права інтелектуальної власності в набувача не виникають.
Як підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі, Товариство з обмеженою відповідальністю "Е-ТІКЕТС СЕРВІС УКРАЇНА" не здійснило державну реєстрацію майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки, засвідчені свідоцтвами №81885, №81886, №99614, №99615, №171614, №177210, №216562, №217278, №218377, №228492. 
Таким чином, посвідчення й надання юридичного значення факту передачі прав від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" до Позивача на підставі зазначеного Позивачем Договору від 31.07.2017р. не відбулось, а отже майнові права інтелектуальної власності у Позивача на торговельні марки за свідоцтвами України №81885, №81886, №99614, №99615, №171614, №177210, №216562, №217278, №218377, №228492 у повному обсязі не виникали.
З огляду на зазначене, не підлягають використанню Позивачем офіційні відомості про володіння майновими правами на спірні торгівельні марки при судовому захисті у спорі з третіми особами. 
Проте, суд враховує, що до державної реєстрація факту передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на підставі договору про передання виключних майнових прав покупець може мати ряд правомочностей щодо захисту своїх прав, у т.ч. позиватись до попереднього володільця виключними майновими правами у разі порушення ним умов договору.
Тому, першочергове значення у даній справі має оцінка Договіру № 31/07-17 про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на торгівельні марки (знаки для товарів і послуг) від 31 липня 2017 року та можливість виникнення прав у Позивача на підставі даного договору щодо спірних торгівельних марок (знаків для товарів і послуг).
Щодо вказаного договору Судом встановлено наступне.
Від імені ТОВ «ЗТ-Інвест» Договір від 31.07.2017 № 31/07-17, який вступив у силі згідно умов самого договору 01.08.2017р., підписантом зазначений директор Зінченко Дмитро Олександрович, повноваження якого були припиненні 02.08.2017р. на підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ від 02.08.2017р. №02/08/17, що вбачається з матеріалів реєстраційної справи ТОВ «ЗТ-Інвест». Дата внесення запису до державного реєстру про припинення повноважень внесено 18.08.2017р.
Перше офіційне згадування про існування Договору № 31/07-17 про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на торгівельні марки (знаки для товарів і послуг) від 31 липня 2017 року з`явилось при поданні документів Товариством з обмеженою відповідальністю "Е-ТІКЕТС СЕРВІС УКРАЇНА" до ДП "Укрпатент" заяви вх. № 26-131/2020 від 18.11.2020 року, в якій ТОВ просило опублікувати в офіційному бюлетені "Промислова власність" та внести до Державного реєстру свідоцтв України відомості про повну передачу права власності на спірні торговельні марки.
У рішенні Господарського суду м. Києва у справі №910/1347/21 від 09.08.2021р. було встановлено, що копія договору від 31 липня 2017 року до ДП "Укрпатент" не надавалась. Було надано нотаріально засвідченої виписки з договору.
Листом № 702/2021 від 06.01.2021 року ДП "Укрпатент" документи ТОВ "Е-Тікетс Сервіс Україна" були повернуті заявнику, у зв`язку з тим, що передача виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки по зазначеним вище свідоцтвам здійснюється на підставі нотаріально засвідченої виписки з договору № 31/07-17 від 31.07.2017 року від імені власника.
Вказане звернення вчинено Товариством з обмеженою відповідальністю "Е-ТІКЕТС СЕРВІС УКРАЇНА" після першого звернення 10.11.2020 року до ДП "Укрпатент" ТОВ «ЗТ-Інвест» для опублікування в офіційному бюлетені "Промислова власність" та внесення до Державного реєстру свідоцтв України відомостей про передачу права власності на спірні торговельні марки на користь ТОВ "Т-РЕНТ".
18.01.2021р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Т-РЕНТ" було отримано лист №Вих-703/2021 від 06.01.2021, яким ДП "Укрпатент" повернув подані документи. У листі було зазначено, що аналізом поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗТ-Інвест» документів для публікації в бюлетені «Промислова власність» та внесення до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки відомостей про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності по свідоцтвам України №81885, №81886, №99614, №99615, №171614, №177210, №216562, №217278, №218377, №228492 від власника свідоцтв ТОВ «ЗТ-Інвест» до правонаступника - ТОВ «Т-Рент», встановлено, що договори про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки по зазначеним вище свідоцтвам підписано директором ТОВ «ЗТ-Інвест» - Сівченко С.В.
Однак, 18.11.2020р. до ДП "Укрпатент" надійшли документи для публікації в бюлетені «Промислова власність» та внесення до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки відомостей про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності на ті ж самі торговельні марки на підставі нотаріально засвідченої виписки з Договору від 31.07.2017, який від імені ТОВ «ЗТ-Інвест» підписаний директором - Зінченко Д.О.
Таким чином, зважаючи на наявність у ДП "Укрпатент" двох комплектів документів від ТОВ «ЗТ-Інвест» про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки до різних правонаступників - ТОВ «Т-Рент» та ТОВ «Е-Тікетс Сервіс Україна», наявність різних осіб, які виступають від імені ТОВ «ЗТ-Інвест» було неможливо прийняти рішення, які саме відомості мають бути опубліковані в бюлетені та внесені до Реєстру.
При оскарженні дій ДП "Укрпатент" у межах справи №910/1347/21 Позивач ТОВ «ЗТ-Інвест» заявляло клопотання про проведення технічної експертизи документів з метою встановлення давності виготовлення договору №31/07-17 від 31.07.2017р., оскільки на думку заявника, договір не міг бути підписаний у вказану дату з метою реального настання наслідків, а був створений пізніше дати, вказаної в ньому, з метою перешкодити ТОВ «ЗТ-Інвест» в реєстрації факту передачі прав на торговельні марки до ТОВ «Т-Рент». Суд відмовив у призначенні експертизи, з огляду на те, що дійсність вказаного договору не була предметом даного спору.
30.12.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Е-Тікетс Сервіс Україна" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом № 30-2/21 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТ-Інвест", Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-Рент" про визнання спірних договорів недійсними. Як зазначено у рішенні суду, ухваленого за результатами розгляду справи, у судовому засіданні 06.09.2022 року представник позивача повідомила, що до відома клієнта (керівництво ТОВ «Е-Тікетс Сервіс Україна») було доведено про необхідність надання до суду оригіналу договору № 31/07-17 від 31.07.2017 року, але представника повідомлено, що клієнтом буде розглядатися питання про надання витребуваного судом договору до Господарського суду Одеської області в провадженні якого знаходиться справа, розгляд якої також призначено на 06.09.2022 року о 12:30, але представнику не відомо чи надавався договір до Господарського суду Одеської області, чи ні, оскільки інтереси ТОВ «Е-Тікетс Сервіс Україна» у Господарському суді Одеської області представляє інший представник.
Водночас, в ухвалі Господарського суду Одеської області від 08.09.2022 року у справі №916/3469/21 вказано, що «Представник відповідача ТОВ «Е-Тікетс Сервіс Україна» повідомив суд, що він звернувся до керівника ТОВ «Е-Тікетс Сервіс Україна» з листом щодо надання оригіналу договору № 31/07-17 від 31.07.2017р. про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на торгівельні марки (знаки для товарів і послуг) з додатками №1 та №2, однак керівник повідомив, що ТОВ «Е-Тікетс Сервіс Україна», що після початку збройної агресії росії проти України персонал Товариства евакуювався; архів Товариства було залишено за адресою його розташування, а доступ до нього було ускладнено».
При розгляді справи №916/2042/23 (916/4924/23) на вимогу Суду про надання Товариством з обмеженою відповідальністю «Е-Тікетс Сервіс Україна» для огляду оригіналу Договору від 31.07.2017 № 31/07-17 керівник ТОВ Саверська Л.В. послалась на неможливість його надання, з підстав, які були зазначені у листі, що надавався у справі 916/3469/21.
Під час процедури банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" (2023-2025р.р.) арбітражною керуючою було встановлено, що з 24.07.2020р. по 08.12.2020р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Т-РЕНТ" було укладено 10 договорів про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності на Торговельні марки: 1) 08.12.2020 договори про передачу права власності на знак для товарів і послуг, який охороняється за свідоцтвом № 81885, 81886, 171614; 2) 18.09.2020 договір про передачу права власності на знак для товарів і послуг, який охороняється за свідоцтвом № 218377; 3) 24.07.2020 договори про передачу права власності на знак для товарів і послуг, який охороняється за свідоцтвом № 99614, 99615, 216562, 177210, 217278, 228492.
Розрахунок між сторонами за вищенаведеними правочинами проведено у повному обсязі, що підтверджується банківською випискою по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" за 23.10.2023 року, загальна сума оплачених договорів становить 118 395, 00 грн.
Із наявних у розпорядженні ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" документів встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" не отримувало оплату від Товариства з обмеженою відповідальністю "Е-Тікетс Сервіс Україна" за передачу виключних майнових прав на вищезазначені торгівельні марки, Договір №31/07-17 від 31.07.2017р. у розпорядження ліквідатора не передавався, у інших розпорядчих і фінансових документах посилання на нього відсутні.
Позивач будь-яких документів фінансового або облікового характеру, які б засвідчували відомості про придбання активу у вигляді виключних майнових прав інтелектуальної власності на торгівельні марки (знаки для товарів і послуг) у 2017 році Суду не надавав. Під час підготовки до призначення судової експертизи у справі колишній директор Позивача, що підписував договір, ОСОБА_2 зазначив, що документи, які стосувались господарської діяльності ТОВ «Е Тікетс Сервіс Україна» в період обіймання ним посади керівника Товариства мали бути передані в 2018 році наступному керівнику після його звільнення – ОСОБА_3 . Однак, підтвердити передачу документів не зміг. Сам Позивач також підтвердив, що документів вказаного періоду не має. 
Умови Договору від 31.07.2017 № 31/07-17 сформульовані так, що протягом 39 місяців з дня набрання ним законної сили для третіх осіб не передбачено жодного підтвердження існування договору. Зокрема, п. 2.6 передбачає, що Сторони погодили, що з моменту набрання чинності цим Договором Правонаступник надає Правовласнику виключну ліцензію на використання Знаків без права надання субліцензій строком на 39 місяців з територією дії на всю територію України; протягом строку надання виключної ліцензії Правонаступник зобов`язується не здійснювати інформування невизначеного кола осіб про передачу права власності на Знаки шляхом публікації в офіційному бюлетені відомостей про передачу прав на знаки для товарів і послуг. 
Додаток 2 до Договору передбачає, що винагорода підлягає виплаті Правонаступником Правовласнику протягом 6 місяців від дати публікації в офіційному бюлетені відомостей про передачу майнових прав інтелектуальної власності на знаки, але не раніше збігу строку, передбаченого п.2.6 Договору.
Ризики, визначених сторонами умов договору, у тому числі відсутності для третіх осіб жодного підтвердження існування договору у вигляді тривалого відстрочення інформування невизначеного кола осіб про передачу права власності на знаки шляхом публікації в офіційному бюлетені, надання виключної ліцензії на використання Знаків без попередньої офіційної реєстрації прав за ліцензіаром, несуть самі сторони.
У справі, що розглядається, одна сторона договору заперечує його існування і вважає, що умови договору використані як намагання Позивача штучно створити враження для третіх осіб про існування договору з дати, що зазначена як дата його укладання.
Таким чином, Судом встановлено, що з дати укладання Договору від 31.07.2017 № 31/07-17 і до 18.11.2020р., крім самого договору, відомості щодо вказаного договору не містяться у жодних документально оформлених правовідносинах, що можуть вказувати на його існування з дати, що зазначена як дата його укладання.
Також Судом встановлено, що до 09.10.2024р. (дата огляду оригіналу документу у судовому засіданні) Товариства з обмеженою відповідальністю «Е-Тікетс Сервіс Україна» не може підтвердити володіння оригіналом Договору від 31.07.2017 № 31/07-17. Достовірних пояснень щодо місця перебування оригіналу договору і способу його отримання Позивач Суду не надав.
Наведені у клопотанні про проведення судової експертизи ТОВ «Т-РЕНТ» доводи про те, що ТОВ «Е-ТІКЕТС Україна» ніколи не мало персоналу, який перебував у зоні бойових дій і потребував евакуації з місця зберігання оригіналу документу, Позивач не спростовував. Про економічний зміст укладення такого правочину як Договір №31/07-17 від 31.07.2017 року пояснення по суті не надав. 
З огляду на надані сторонами у підготовчому провадженні докази щодо відсутності будь-якої офіційно підтвердженої інформації про існування Договіру №31/07-17 від 31.07.2017р. до дати укладення оспорюваних правочинів, тривала відсутності оригіналу договору у розпорядженні Позивача, відсутність доказів будь-якого фактичного виконання договору, твердження Відповідачів про підробку підписів та печаток, що містить договорів, заперечення Відповідачів щодо існування Договору № 31/07-17 від 31 липня 2017 року саме з дати його укладання, Суд встановив, що під час розгляду даної справи підлягають встановленню обставини давності укладення договору, фактичного його підписання особами, що зазначені у якості підписантів договору, дослідження використаних у договорі печаток товариств.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.02.2025р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-РЕНТ" про призначення судової експертизи було задоволено. Призначено у справі №916/2042/23(916/2635/24) комплексну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:
- чи виконано підпис на 4-ій сторінці Договору № 31/07-17 від 31.07.2017 р.; на 16-ій Додатку № 1; Додатку №2; на зворотній частині останньої сторінки зшитого Договору самим Зінченко Дмитром Олександровичем чи іншою особою та самим ОСОБА_2 чи іншою особою?
- чи проставлено на 4-ій сторінці Договору № 31/07-17 від 31.07.2017 р.; на 16-ій Додатку № 1; Додатку №2; на зворотній частині останньої сторінки зшитого Договору відбиток печатки ТОВ «ЗТ-ІНВЕСТ» та відбиток печатки ТОВ «Е-ТІКЕТС СЕРВІС УКРАЇНА», експериментальні та вільні зразки відтисків якої будуть надані для порівняльного дослідження?
- чи співпадає давність виконання документу (тексту, підпису та печаток) Договору №31/07-17 від 31.07.2017 р.; Додатку №1 та Додатку №2 до Договору № 31/07-17 з датою, зазначеною у вказаному документі, а саме 31 липня 2017 року? Якщо ні, яка відносна давність виконання даного документу?
- чи виконано підписи та печатки на Договорі № 31/07-17 від 31.07.2017 р., Додатку №1 та Додатку № 2 безпосередньо писальним приладом/печаткою або шляхом роздрукування на кольоровому принтері?
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2025р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Е-Тікетс Сервіс Україна" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.02.2025 про призначення експертизи та зупинення провадження у справі №916/2042/23(916/2635/24) без змін.
Згідно висновків, наданих Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, №2773-2-34-25 від 21.10.2025р. та №2773-24-25 від 16.12.2025р. підписи на 4-ій сторінці Договору № 31/07-17 від 31.07.2017 р.; на 16-ій сторінці Договору; на Додатку № 1 та Додатку №2 до Договору № 31/07-17; на зворотній частині останньої сторінки зшитого Договору виконані рукописним способом пишучим приладдям із стержнем, заправленим чорнилами для гелевих ручок синього кольору самими ОСОБА_1 та самим ОСОБА_2 ; відбитки печаток на даних документах нанесено не печатками ТОВ «ЗТ-ІНВЕСТ» та ТОВ «Е-ТІКЕТС СЕРВІС УКРАЇНА», експериментальні та вільні зразки відтисків яких були надані для порівняльного дослідження.
Щодо експертизи співпадіння давності виконання документу (тексту, підпису та печаток) Договору №31/07-17 від 31.07.2017 р.; Додатку №1 та Додатку №2 до Договору №31/07-17 з датою, зазначеною у вказаному документі, а саме 31 липня 2017 року, суд зазначає наступне.
Під час призначення судом почеркознавчої експертизи та судової технічної експертизи документів, Суд звертався до Позивача, як власника досліджуваних документів, з метою отримання письмового дозволу на можливе пошкодження або знищення об`єкту дослідження. На час призначення судової експертизи Позивач відмовився надавати відповідний дозвіл.
10.07.2025р. до суду надійшло клопотання судового експерта, зокрема, про залучення до проведення експертизи фахівця (експерта) з відповідним досвідом та кваліфікацією та надання дозволу в порядку п.4 ст. 103 ГПК України на можливе пошкодження або знищення об`єкту дослідження.
У судовому засіданні 21.08.2025р. під час розгляду клопотання експерта Позивач, ТОВ «Е-ТІКЕТС Україна», заперечував стосовно залучення додаткового експерта для визначення абсолютної давності документів (вирішення питань 17-19 п. 2 резолютивної частини ухвали від 05.02.2025р.) та заперечував стосовно можливого пошкодження оригіналів документів.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Т-РЕНТ" (заявник клопотання про призначення експертизи) просило суд залишити без виконання ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.02.2025р. у частині вирішення питань № 17, 18, 19 п. 2 резолютивної частини ухвали, оскільки залучення іншого (додаткового) експерта для вирішення даних питань призведе до затягування розгляду справи, яка розглядається вже майже 1 (один календарний рік). 
Враховуючи зазначене, господарський суд відмовив у задоволенні клопотань Одеського науково-дослідний інституту судових експертиз Міністерства юстиції України щодо залучення до проведення експертизи додаткового експерта Юрченка Євгена Миколайовича та надання дозволу, в порядку п. 4 ст.103 ГПК України, на часткове пошкодження запису (ів) (об`єктів дослідження) в оригіналі (ах) документу (ів), в межах необхідних для проведення експертизи відповідно до методик проведення судових експертиз.
За змістом статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до приписів статей 76 78 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Господарський суд звертає увагу, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 N 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України, зокрема, змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову "Вірогідність доказів", викладено її у новій редакції, та фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Відповідно до положень ст. 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Надаючи оцінку зібраним у справі доказам як в цілому, так і кожному доказу окремо, Судом встановлено, що Договір № 31/07-17 від 31.07.2017 р. та додатки до нього підписані зазначеними у ньому підписантами – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (абзац 1 частини другої статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (абзац 1 частини першої статті 638 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 227/3760/19-ц (провадження №14-79цс21) вказано, що: «укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини».
При розгляді даної справи Суд дійшов висновку, що Договір №31/07-17 від 31.07.2017 р. не може вважатись укладеним, оскільки наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що більш вірогідним є підписання даного договору після укладення оскаржуваних у даній справі договорів між ТОВ «ЗТ-ІНВЕСТ» та ТОВ "Т-РЕНТ" у 2020 році. 
Так, перше офіційне згадування про існування Договору № 31/07-17 про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на торгівельні марки (знаки для товарів і послуг) від 31 липня 2017 року з`явилось при поданні документів Товариством з обмеженою відповідальністю "Е-ТІКЕТС СЕРВІС УКРАЇНА" до ДП "Укрпатент" заяви вх. № 26-131/2020 від 18.11.2020 року. Дане звернення надано після першого звернення 10.11.2020 року до ДП "Укрпатент" ТОВ «ЗТ-Інвест» для опублікування в офіційному бюлетені "Промислова власність" та внесення до Державного реєстру свідоцтв України відомостей про передачу права власності на спірні торговельні марки на користь ТОВ "Т-РЕНТ".
Протягом 2021-2024 років Позивач відмовлявся надати при розгляді судових справ оригінал вказаного Договору, що впливає на можливість проведення експертизи давності документу. 
Під час процедури банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТ-ІНВЕСТ" ознак наявності Договору №31/07-17 від 31.07.2017 р. (оплати, фінансової звітності відчуження активів, тощо) встановлено не було. 
Позивачем будь-яких документів фінансового або облікового характеру, які б засвідчували відомості про придбання активу у вигляді виключних майнових прав інтелектуальної власності на торгівельні марки (знаки для товарів і послуг) у 2017 році у справі не надавалось. 
Судом встановлено, що з дати укладання Договору від 31.07.2017 № 31/07-17 і до 18.11.2020р., крім самого договору, відомості щодо вказаного договору не містяться у жодних документально оформлених правовідносинах, що можуть вказувати на його існування з дати, що зазначена як дата його укладання.
Оцінюючи вказані висновки судових експертів Суд приймає до уваги, що вони вказують на те, що у Договорі № 31/07-17 від 31.07.2017 р. та додатках до нього підписи сторін договору виконані зазначеними підписантами – Зінченком Д.О. та Сизоненком В.С.
Печатки, проставлені сторонами на Договорі № 31/07-17 від 31.07.2017 р. та додатках до нього, є такими, що не належать та не використовуються сторонами договору у їх господарській діяльності. 
Щодо тверджень Позивача, що станом на дату укладання договору за цивільним та господарським законодавством використання печатки підприємства було не обов`язковим, Суд враховує, що наявність чи відсутність печатки не розглядається як підстава недійсності угоди, оскільки така вимога у даній справі відсутня. Однак, у контексті оцінки доказів, які можуть вказувати на відмінність дати договору та дати фактичного його підписання, Суд враховує, що у наданому Позивачем Договорі № 31/07-17 від 31.07.2017 р. та додатках до нього сторони використали право засвідчення договору печатками товариств. Крім того, як вбачається з наявної у матеріалах справи реєстраційної та кадрової документації, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗТ-ІНВЕСТ» подовжувало використовувати свою печатку у діяльності підприємства. Печатки товариства містяться і на оскаржуваних договорах, укладених між ТОВ «ЗТ-ІНВЕСТ» та ТОВ "Т-РЕНТ". Саме та печатка, яка використовувалась ТОВ «ЗТ-ІНВЕСТ» протягом усього періоду діяльності, була передана ліквідатору під час процедури банкрутства ТОВ «ЗТ-ІНВЕСТ», що вбачається з матеріалів реєстраційної справи товариства та документів, витребуваних Судом з архівної установи.
Обґрунтувань підстав використання у Договорі № 31/07-17 від 31.07.2017 р. неналежної ТОВ «ЗТ-ІНВЕСТ» печатки Позивач навести не зміг. 
Так само під час судового розгляду Позивач не мав аргументованих пояснень щодо використання у договорі печатки самого Позивача, яка йому не належить.
Вказані обставини можуть свідчити, що при фактичному підписанні Договору № 31/07-17 від 31.07.2017 р. у розпорядженні підписантів задіяні у господарській діяльності печатки товариств не перебували. 
Такі обставини спростовують твердження, що фактична дата підписання договору саме 31.07.2017р., оскільки на вказану дату печатки товариств ТОВ «ЗТ-ІНВЕСТ» та ТОВ «Е-ТІКЕТС Україна» перебували у розпорядженні їх директорів ( ОСОБА_1 та Сизоненка В.С.), які підписали даний договір.
Опублікування в офіційному бюлетені "Промислова власність" та внесення до Державного реєстру свідоцтв України відомостей про передачу права власності на спірні торговельні марки Позивачем до 2020 року не здійснювалась. Умови Договору від 31.07.2017 № 31/07-17 сформульовані так, що протягом 39 місяців з дня набрання ним законної сили для третіх осіб не передбачено жодного підтвердження існування договору. Зокрема, п. 2.6 передбачає, що Сторони погодили, що з моменту набрання чинності цим Договором Правонаступник надає Правовласнику виключну ліцензію на використання Знаків без права надання субліцензій строком на 39 місяців з територією дії на всю територію України; протягом строку надання виключної ліцензії Правонаступник зобов`язується не здійснювати інформування невизначеного кола осіб про передачу права власності на Знаки шляхом публікації в офіційному бюлетені відомостей про передачу прав на знаки для товарів і послуг. 
Додаток 2 до Договору передбачає, що винагорода підлягає виплаті Правонаступником Правовласнику протягом 6 місяців від дати публікації в офіційному бюлетені відомостей про передачу майнових прав інтелектуальної власності на знаки, але не раніше збігу строку, передбаченого п.2.6 Договору.
Ризики, визначених сторонами умов договору, у тому числі відсутності для третіх осіб жодного підтвердження існування договору у вигляді тривалого відстрочення інформування невизначеного кола осіб про передачу права власності на знаки шляхом публікації в офіційному бюлетені, надання виключної ліцензії на використання Знаків без попередньої офіційної реєстрації прав за ліцензіаром, несуть самі сторони.
За відсутності будь-якого логічного обґрунтування з боку Позивача щодо доцільності не здійснювати інформування невизначеного кола осіб про передачу права власності на Знаки саме протягом 39 місяців, які збігали саме у місяць звернення ТОВ «ЗТ-Інвест» для опублікування в офіційному бюлетені "Промислова власність" та внесення до Державного реєстру свідоцтв України відомостей про передачу права власності на спірні торговельні марки на користь ТОВ "Т-РЕНТ", відсутності економічного обґрунтування укладення договору за такими умовами, враховуючи умови оплати за договором, Суд вважає, що умови договору використані як намагання Позивача штучно створити враження для третіх осіб про існування договору з дати, що зазначена як дата його укладання.
Таким чином, Суд вважає, що докази, надані Відповідачами та встановлені у справі на підставі висновків судових експертів, є більш вірогідні щодо спростування твердження Позивача про укладення Договору №31/07-17 від 31.07.2017р. саме у зазначену дату. Наявні докази більш переконливо свідчать на користь твердження, що фактично договір укладено не раніше 2020 року. 
З огляду на зазначене, сторонами Договору №31/07-17 від 31.07.2017 р. не досягнуто згоди щодо істотної умови договору, а саме – дати переходу до набувача майнових права інтелектуальної власності. Вказане свідчить, що договір є таким, що не відбувся і не створив юридичних наслідків у вигляді виникнення прав і обов`язків для сторін договору. 
Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і в разі встановлення порушення права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
У статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Під захистом права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Під захистом легітимного інтересу розуміють відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.
Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.
Положення частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).
Цивільний кодекс України визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; шляхом укладення правочинів суб`єкти цивільних відносин реалізують свої правомочності, суб`єктивні цивільні права за допомогою передачі цих прав іншим учасникам.
Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до частин 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3 , 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття "заінтересована особа" такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.
Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.
Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.
Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17.
З огляду на висновок Суду про те, що Договір №31/07-17 від 31.07.2017р., яким Позивач обґрунтовував своє порушене право з боку Відповідачів, не може вважатись укладеним та за яким у Позивача не могло виникнути відповідних прав, які підлягали б судовому захисту, Суд вважає за належне відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Е-ТІКЕТС Україна» у задоволенні позовних вимог.
Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд -

ВИРІШИВ :

1. У задоволенні позову відмовити. 

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.
Повне рішення складено 08 травня 2026 р.

Суддя С.І. Райчева