ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 р. 	Справа № 440/660/26	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Чалого І.С.
суддів: Семененко М.О. , Подобайло З.Г. 
за участю секретаря судового засідання Григоренко І.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції А.О. Чеснокова) від 21.04.2026 по справі № 440/660/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 
про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить суд:
- скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Баранової Яни від 21.01.2026 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 79973182.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що помилковими є висновки суду першої інстанції, що постанова державного виконавця від 21.01.2026 про закінчення виконавчого провадження № 79973182 прийнята на законних підставах, відповідає вимогам п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження", а підстави для її скасування відсутні. 
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому проти її задоволення заперечував та просив відмовити. Вказав, що Харківський окружний адміністративний суд листом від 15.01.2025 за вих. № 03-16/1410/26/ повідомило про виконання рішення суду, згідно з виконавчим документом, а саме: «Харківським окружним адміністративним судом отримано Вашу постанову від 13.01.2026 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 № 520/7494/25, яким Харківський окружний адміністративний суду зобов`язано надати інформацію на запит від 21 березня 2025 року щодо надсилання виконавчих документів за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2024 у справі № 520/11244/24 та за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 року у справі № 520/31419/24 засобами поштового зв`язку рекомендованим відправленням чи цінним листом ОСОБА_1 , як стягувачу. На виконання зазначеної постанови повідомляємо, що постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2025 по справі № 520/7494/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.07.2025виконана добровільно у строки та спосіб визначені чинним законодавством України до відкриття виконавчого провадження.
За приписами ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283,285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).
У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі № 520/7494/25 задоволено апеляційну скаргу позивача, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 у справі № 520/7494/25 скасовано. Прийнято постанову, якою позовні вимоги задоволено, визнано протиправними дії Харківського окружного адміністративного суду стосовно неналежного розгляду запиту ОСОБА_1 на інформацію від 21 березня 2025 року. Зобов`язано Харківський окружний адміністративний суд надати інформацію на запит від 21 березня 2025 року щодо надсилання виконавчих документів за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2024 у справі № 520/11244/24 та за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року у справі № 520/31419/24 засобами поштового зв`язку рекомендованим відправленням чи цінним листом ОСОБА_1 , як стягувачу.
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Баранової Яни 13.01.2026 року відкрите виконавче провадження ВП № 79973182 за виконавчим листом Полтавського окружного адміністративного суду № 520/7494/25 від 18.12.2025.
Згідно інформації автоматизованої системи виконавчого провадження про хід виконавчого провадження № 79973182 стан виконавчого документа виконаний.
13.01.2026 року виконавцем, який веде виконавче провадження, прийнято три постанови про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором) та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження і про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.
21.01.2026 року виконавцем, який вів виконавче провадження, прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження № 79973182.
Позивач не погодившись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець при вирішенні питання про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження перевіряє саме факт виконання обов`язку, визначеного виконавчим документом, а не оцінює якість, повноту чи правомірність наданої відповіді по суті. Така правова позиція узгоджується з положеннями статей 18, 26, 39 Закону України «Про виконавче провадження». З огляду на викладене, надання боржником відповіді на запит позивача свідчить про виконання судового рішення у спосіб, визначений виконавчим документом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ «Про виконавче провадження» (далі– Закон України № 1404-VIІІ).
Статтею 1 Закону України № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.
Частиною першою статті 5 Закону України № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 5 ст. 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону, за заявою стягувана про примусове виконання рішення.
Згідно положень ч. 2 ст. 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону № 1404 за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно ч. 1 ст. 63 Закону № 1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, предметом виконання було саме зобов`язання Харківського окружного адміністративного суду надати інформацію на запит від 21 березня 2025 року щодо надсилання виконавчих документів за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2024 у справі № 520/11244/24 та за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року у справі № 520/31419/24 засобами поштового зв`язку рекомендованим відправленням чи цінним листом ОСОБА_1 , як стягувачу.
Відповідно до наданих державному виконавцю доказів, а саме листа Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2026 № 03-16/1410/26/ боржником було надано інформацію на відповідний запит, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження. Крім того, з наданих доказів вбачається, що відповідь по суті запиту була також направлена позивачу ще 11.12.2025 року, тобто до відкриття виконавчого провадження, що свідчить про добровільне виконання рішення суду.
Доводи позивача в позовній заяві та апеляційній скарзі, фактично зводяться до незгоди зі змістом наданої відповіді та оцінкою її повноти, що не може бути предметом розгляду у межах даної справи, оскільки такі обставини не впливають на факт виконання рішення суду та не спростовують правомірність дій державного виконавця.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки оскаржувана постанова відповідає вимогам законодавства про виконавче провадження, винесена на підставі, в межах компетенції та у спосіб, що передбачені законами України.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 по справі № 440/660/26 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.О. Семененко   З.Г. Подобайло   	
Повний текст постанова складений 21.05.2026 року