СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2026 року Справа № 480/2683/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Соп`яненка О.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2683/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Латімер" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Латімер" (далі - позивач) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Київської митниці (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправними і скасувати Рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 30.10.2023 №UA 100380/2023/000276/2.
Позовні вимоги мотивовані тим, що декларантом позивача з метою здійснення митного оформлення товару в режимі імпорту, поставленого на виконання договору від 01.03.2023 № 01032023-UK, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Латімер" та компанією "JIUJIANG HUYAN NEW MATERIAL CO., LTD", (KHP), до Київської митниці 30.10.2023 було подано електронну митну декларацію № 23UA100380615629U4, відповідно до якої позивачем митна вартість товару була визначена за основним (першим) методом визначення митної вартості, який передбачений ст. 58 Митного кодексу України.
Представник позивача стверджує, що незважаючи на те, що подання передбачених Митним кодексом України документів дозволяло посадовій особі підрозділу митного оформлення відповідача виконати необхідні процедури митного контролю та митного оформлення товарів позивача і відповідно завершити їх митне оформлення, 30.10.2023 відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA100380/2023/000276/2, згідно з яким заявлену декларантом митну вартість товару скориговано «за резервним методом».
Позивач не погоджується зі вказаним рішенням та зазначає, що на виконання вимог Митного кодексу України, уповноваженою особою позивача до митного оформлення загалом були надані відповідачу документи для підтвердження митної вартості товару, які за своїм змістом не суперечать один одному, в повному обсязі свідчать про вагу та ціну товару, про проведення оплати за товар у розмірах, визначених укладеним контрактом, про транспортування товару, про складові заявленої позивачем митної вартості товару, а тому таких документів було цілком достатньо для визначення митної вартості товарів за основним методом.
При цьому, представник позивача стверджує, що у рішенні про коригування митної вартості відсутні усі відомості про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності митниця прийняла рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару. Однієї лише вказівки на наявність недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі недоліки полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
З урахуванням наведених обставин, просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 11.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих документів за митною декларацією № 24UA100380/2023/000276/2, встановлено, що надані декларантом для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Зокрема зазначає, що документів, передбачених положеннями Наказу № 599 для підтвердження транспортних витрат, декларантом не надано.
Вказує, що до митного оформлення для підтвердження транспортних витрат надані документи від експедиторських компаній ДП «Формаг-Київ», ПП «ТРАНСКАРГО», ФОП « ОСОБА_1 » разом із тим, не подані документи від перевізників, що залучалися до перевезення (заявки до договорів на транспортування, договори з перевізниками та інші документи, що можуть підтвердити вартість транспортних послуг), отже не можливою повною мірою перевірити достовірність декларування витрат на транспортування. 
Крім того, зазначає, що відповідно до автотранспортної накладної від 26.10.2023 № 2002 перевізником виступає PE "SASIN-TARAS". Проте, договір (контракт) про надання транспортно експедиційних послуг, а також транспортні документи, з перевізником зазначеним у CMR, відсутні серед наданих до митного оформлення документів. Отже, неможливо ідентифікувати надані документи про транспортні витрати з поставкою товарів за вказаною МД.
Разом з тим, зазначає що згідно відомостей, зазначених в автотранспортній накладній CMR від 26.10.2023 № 2002, безпосереднім перевізником товару є PE "SASIN-TARAS". Отже, на думку представника, відбулося залучення третіх осіб, а тому це є достатньою підставою для обґрунтованих сумнівів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товарів. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару.
Також, вказує, що постачання товару здійснюється за контрактом від 01.03.2023 № 01032023-UK. Відповідач зазначає, що відповідно до вимог цивільного та господарського законодавства договір купівлі-продажу укладається у письмовій формі, а отже декларант повинен був надати належні документи, що підтверджують погодження сторонами ціни, умов поставки та оплати товару. Згідно з пунктом 1 Контракту кількість, асортимент та вартість товару погоджуються сторонами у специфікаціях та інвойсах. Оплата здійснюється у розмірі 30 % при замовленні та 70 % після отримання копії коносамента (п. 3.1 Контракту). Водночас, на думку відповідача, умови щодо погодження ціни не узгоджуються належним чином, оскільки інвойс є одностороннім документом продавця та не потребує погодження покупцем, що ставить під сумнів підтвердження ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
При цьому, вказує, що при здійсненні порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 337 МК України, п. 2.2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476, встановлено, що у максимально наближеному до митного оформлення оцінюваних товарів часі митна вартість подібного задекларованому товару менше цінової інформації, що міститься в ЄАІС Держмитслужби.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що декларантом не надано додаткових документів, що витребовувалися митним органом, відповідно до частин 2, 3 статті 53 Кодексу та не було надано інших додаткових документів за власним бажанням, що наявні у нього, які б переконливо спростували (пояснили) розбіжності у наданих документах, використання заявленого декларантом рівня митної вартості, на переконання представника, є не обґрунтованим.
Представник позивача подав відповідь на відзив (а.с.125-130), в якій висловив незгоду з доводами, викладеними відповідачем у відзиві. Також, представник наголосив, що умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є виключно наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено. Відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
У свою чергу, представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив (а.с.131-137), в яких останній наголосив, на безпідставності позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що з метою здійснення митного оформлення товару в режимі імпорту, поставленого на виконання договору на закупку від 01.03.2023 № 01032023-UK, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Латімер" та компанією "JIUJIANG HUYAN NEW MATERIAL CO., LTD", (KHP), декларантом до Київської митниці 30.10.2023 було подано електронну митну декларацію № 23UA100380615629U4 (а.с.16), відповідно до якої позивачем митна вартість товару була визначена за основним (першим) методом визначення митної вартості, який передбачений ст. 58 Митного кодексу України.
Разом із вищевказаною декларацією декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару подано документи, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 01.03.2023 № 01032023-UK (а.с. 19-21); доповнення до зовнішньоекономічного контракту від 02.08.2023, додаткова угода № 1 (а.с. 22); доповнення до зовнішньоекономічного контракту від 15.08.2023 специфікація № 13 (а.с. 24); пакувальний лист від 15.08.2023 б/н (а.с.29); рахунок-проформа від 15.08.2023 № JJHY230815ТНUА (а.с. 25); рахунок-фактура від 15.08.2023 № JJHY230815ТНUА (а.с. 26); коносамент від 30.08.2023 № GS123081802 (а.с. 33); автотранспортна накладна від 26.10.2023 №2002 (а.с. 59); декларація про походження товару від 15.08.2023 № JJHY230815ТНUА; банківський платіжний документ, що стосується товару від 17.08.2023 № 230817/0005866115 (а.с. 27); банківський платіжний документ, що стосується товару від 03.10.2023 № 230817/000590978 (а.с. 40); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 27.10.2023 № 4 (а.с. 62); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 26.10.2023 № 64538 (а.с. 51); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 14.10.2023 № 992 (а.с. 23); документ, що підтверджує вартість перевезення товарів від 26.10.2023 № 26/10/2023РМ/6 (а.с. 49); документ, що підтверджує вартість перевезення товарів від 14.10.2023 № 451 (а.с. 37); документ, що підтверджує вартість перевезення товарів від 27.10.2023 б/н (а.с. 60); прайс-лист виробника товару від 15.08.2023 б/н (а.с. 23); заявка на перевезення від 25.10.2023 № 25/10/23 (а.с. 58); договір (контракт) про перевезення від 01.03.2018 №03/17-2018 (а.с.34-36); договір (контракт) про перевезення від 28.04.2023 № 2804/23-1 (а.с. 45-48); договір (контракт) про перевезення від 25.10.2023 № МЗТ/25.10.2023 (а.с. 53-56); паспорт якості 300 від 26.07.2023 б/н (а.с. 31); паспорт якості 400 від 26.07.2023 б/н (а.с.30); копія митної декларації країни відправлення від 28.08.2023 №310120230516935600 (а.с. 32); договір про надання послуг митного брокера від 10.01.2023 № 3.
У подальшому, з метою підтвердження числових складових митної вартості, відповідно до вимог ч. 2, 3 та 4 ст.53, ст. 57 Митного Кодексу України, від декларанта було витребувано додаткові документи, зокрема: відомості, що містять обґрунтовані дані про вартість перевезення оцінюваних товарів у повному обсязі, та маршрут перевезення, яка підлягає обчисленню та перевірці, передбачені положеннями наказу № 599 та згідно Закону України від 01.07.2004 №1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність»; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається та рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; 5) копію митної декларації країни відправлення; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару на весь сортимент товару необмеженому колу покупців; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с.17).
У відповідь на вказане повідомлення позивачем листом від 30.10.2023 № 30/10 (а.с. 18) повідомлено митний орган, що надані товариством документи в повному обсязі підтверджують митну вартість товару відповідно до виставленого рахунку від 15.08.2023 № JJHY230815ТНUА.
У подальшому, 30.10.2023 було прийнято рішення про коригування митної вартості № UA100380/2023/000276/2 (а.с.12-13).
Відповідно до вказаного рішення відповідачем застосовано резервний метод, а саме митна вартість імпортованого товару визначена відповідно до раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару, на підставі опису товару, умов постачання за Інкотермс, країни його походження та відвантаження, обсягу поставки за результатом аналізу зазначених критеріїв обрано: митна декларація від 12.04.2023 № 24UA100100429058U5 (вартість товару згідно джерела інформації - 1,52 USD/кг).
Також, відповідачем на подану митну декларацію винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2023/001937, згідно з якою зобов`язано декларанта заповнити нову митну декларацію з урахуванням вищевказаного рішення (а.с. 14).
Вважаючи рішення про коригування митної вартості товарів від 30.10.2023 № UA100380/2023/000276/2 протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам, суд враховує наступне.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України).
Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).
Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
За приписами ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).
За приписами положень статей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Єдиними підставами, які надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.
Водночас, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598).
Отже, з системного аналізу наведених норм права вбачається, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18.
Судовим розглядом установлено, що з метою здійснення митного оформлення товару в режимі імпорту, поставленого на виконання договору на закупку від 01.03.2023 № 01032023-UK, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Латімер" та компанією "JIUJIANG HUYAN NEW MATERIAL CO., LTD", (KHP), декларантом до Київської митниці 30.10.2023 було подано електронну митну декларацію № 23UA100380615629U4 (а.с.16), відповідно до якої позивачем митна вартість товару була визначена за основним (першим) методом визначення митної вартості, який передбачений ст. 58 Митного кодексу України.
Разом із вищевказаною декларацією декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару подано документи, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 01.03.2023 № 01032023-UK (а.с. 19-21); доповнення до зовнішньоекономічного контракту від 02.08.2023, додаткова угода № 1 (а.с. 22); доповнення до зовнішньоекономічного контракту від 15.08.2023 специфікація № 13 (а.с. 24); пакувальний лист від 15.08.2023 б/н (а.с.29); рахунок-проформа від 15.08.2023 № JJHY230815ТНUА (а.с. 25); рахунок-фактура від 15.08.2023 № JJHY230815ТНUА (а.с. 26); коносамент від 30.08.2023 № GS123081802 (а.с. 33); автотранспортна накладна від 26.10.2023 №2002 (а.с. 59); декларація про походження товару від 15.08.2023 № JJHY230815ТНUА; банківський платіжний документ, що стосується товару від 17.08.2023 № 230817/0005866115 (а.с. 27); банківський платіжний документ, що стосується товару від 03.10.2023 № 230817/000590978 (а.с. 40); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 27.10.2023 № 4 (а.с. 62); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 26.10.2023 № 64538 (а.с. 51); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 14.10.2023 № 992 (а.с. 23); документ, що підтверджує вартість перевезення товарів від 26.10.2023 № 26/10/2023РМ/6 (а.с. 49); документ, що підтверджує вартість перевезення товарів від 14.10.2023 № 451 (а.с. 37); документ, що підтверджує вартість перевезення товарів від 27.10.2023 б/н (а.с. 60); прайс-лист виробника товару від 15.08.2023 б/н (а.с. 23); заявка на перевезення від 25.10.2023 № 25/10/23 (а.с. 58); договір (контракт) про перевезення від 01.03.2018 №03/17-2018 (а.с.34-36); договір (контракт) про перевезення від 28.04.2023 № 2804/23-1 (а.с. 45-48); договір (контракт) про перевезення від 25.10.2023 №МЗТ/25.10.2023 (а.с. 53-56); паспорт якості 300 від 26.07.2023 б/н (а.с. 31); паспорт якості 400 від 26.07.2023 б/н (а.с.30); копія митної декларації країни відправлення від 28.08.2023 №310120230516935600 (а.с. 32); договір про надання послуг митного брокера від 10.01.2023 № 3.
На переконання суду, надані позивачем до митного оформлення документи кореспондуються між собою та містять інформацію про товар та його ціну, та у сукупності підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
При цьому, суд зауважує, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
У прийнятому рішенні про коригування митної вартості товарів вказано, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Так, зокрема в оскаржуваному рішенні митний орган посилається на неподання декларантом до митного оформлення документів, які підтверджують витрати на транспортування оцінюваних товарів. З цього приводу суд зазначає наступне.
Відповідно до розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:
- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Так, пунктом 4.4 контракту 01.03.2023 № 01032023-UK (а.с. 19-22) визначено, що умови поставки за цим Контрактом вказуються в Інвойсі відповідно до «Інкотермс 2010», відповідно до якого умовами постачання є «FOB Ningbo» (Китай) (а.с.25).
Умови постачання «FOB» згідно з «Інкотермс 2010» передбачають, зокрема, що покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого порту відвантаження та сплатити всі витрати, пов`язані з товаром, із моменту його переходу через поручні судна в названому порту відвантаження.
Отже, витрати на транспортування товарів, які поставляються на умовах «FOB», до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, не включені у ціну товару, оскільки ці витрати покладаються на покупця.
Враховуючи умови поставки «FОВ», відповідно до положень ч. 10 ст. 58 МК України витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України є складовою митної вартості товару, яка повинна при розрахунку митної вартості товару додаватись до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (п.5 ч.10 ст.58 МК України).
Як встановлено судом, перевезення товарів позивача від місця завантаження до порту прибуття GDANSK здійснювалось ТОВ «ТРАНСКАРГО» на підставі укладеного 01.03.2018 договору транспортного експедирування № 03/17-2017 (а.с.34-36).
Крім того, відповідачу було надано:
- рахунок на оплату морського перевезення від 14.10.2023 №992 (а.с. 40);
- довідку з транспортних витрат від 14.10.2023 № 451 (а.с. 37), відповідно до змісту якої вартість доставки вантажу по коносаменту GS123081802 (контейнер: FCBU1844464, вагою 20310,00 кг) на адресу ТОВ «ТД Латімер» від місця завантаження (на умовах FOB NINGBO) до порту прибуття GDANSK - складає 33000,00 грн. 
При цьому, з огляду, на характер поставки, а саме: оплата проводиться з відстроченням платежу 30 календарних днів після доставки вантажу в термінал Замовнику (п. 4.3 договору транспортного експедирування № 03/17-2017), то на день подання митної декларації позивач міг ще не надати платіжний документ на підтвердження вартості перевезення, а надати лише довідку для ідентифікації вартості транспортних витрат позивача.
Разом з тим, на підтвердження вартості транспортних витрат морського перевезення позивачем до позовної заяви долучено платіжну інструкцію про оплату послуг від 23.10.2023 № 1503 (а.с.41), тобто вже після митного оформлення товару.
Подальше перевезення товарів позивача здійснювалось ДП «Формаг-Київ» ТОВ «Формаг» на підставі укладеного 28.04.2023 договору транспортного експедирування № 2804/23-01 (а.с.45-48), відповідно до п.1.1 умов якого ДП «Формаг-Київ» ТОВ «Формаг» зобов`язався надати або організувати надання транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імортних і транзитних вантажів Клієнта, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу, у тому числі надання митно-брокерських послуг.
Відповідно до визначених умовами договору, за результатами фактично наданих послуг позивачем було складено та підписано акт від 26.10.2023 № 64538 прийому-здачі наданих послуг (виконаних робіт) (а.с. 50), відповідно до якого ДП «Формаг-Київ» ТОВ «Формаг» було надані наступні послуги:
- навантажувально-розвантажувальні роботи, документація у порту м. Гданськ, Польща (39060,62 грн);
- транспортно-експедиторське обслуговування (3653,12 грн).
Крім того, відповідачу було надано :
- довідку про транспортні витрати від 26.10.2023 № 26/10/2023РМ/6 (а.с. 49), відповідно до змісту якої вартість навантажувально-розвантажувальні робіт у порту м. Гданськ, Польща згідно коносаменту GS123081802 (контейнер: FCBU1844464, вагою 20310,00 кг), ТОВ "ТД "ЛАТІМЕР" складає 43444,36 грн;
- рахунок на оплату від 26.10.2023 № 64538 (а.с. 51) за надані послуги (навантажувально-розвантажувальні роботи, документація у порту м. Гданськ, Польща; транспортно-експедиторське обслуговування);
- коносамент від 30.08.2023 № GS123081802 (а.с. 33) (товаророзпорядчий морський документ, що видається морським перевізником вантажу його відправнику, що засвідчує прийняття вантажу до перевезення і містить зобов`язання доставити вантаж до пункту призначення і передати його одержувачу).
Так, із поданих позивачем до митного оформлення документів, зокрема договору транспортного експедирування, укладеного між позивачем та ДП "Формаг-Київ" ТОВ "Формаг", вбачається, що товариство повинно оплатити послуги експедитора на підставі виставленого експедитором рахунку (п. 3.1 договору), в яких узгоджується вартість договору, який є невід`ємною частиною договору (п. 3.3) (а.с. 45-48).
Згідно з рахунком на оплату від 26.10.2023 № 64538 (а.с. 51) про транспортно-експедиційних послуг платником є ТОВ «ТД Латімер», перевізником ДП «Формаг-Київ», сума платежу за послуги перевезення:
- навантажувально-розвантажувальні роботи, документація у порту м. Гданськ, Польща (39060,62 грн);
- транспортно-експедиторське обслуговування (3653,12 грн).
Всього до сплати 43444,36 грн, із них сума без ПДВ 42713,74 грн та ПДВ у сумі 730,62 грн.
Також, у рахунку вказані банківські реквізити ДП «Формаг-Київ» (IBAN: НОМЕР_1 в ПАТ «МТБ БАНК» м. Чорноморськ, МФО 328168 та умови платежу вказано як «рахунок підлягає сплаті у передбачений договором строк. По закінченню даного договору нараховується пеня, інфляційні витрати та 3% річних від простроченої суми».
Рахунок містить відомості, відповідно до яких можливо встановити належність послуг до товарів, а саме у графі «відносно» значиться: B/L № GS123081802, FCBU1844464, тобто номер коносамента та контейнера, в якому містився товар, що перевозився.
Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься платіжна інструкція від 03.11.2023 № 1555 про сплату декларантом ДП «Формаг-Київ» 43444,36 грн, як оплата за міжнародне перевезення відповідно до рахунку від 26.10.2023 № 64538 (а.с. 52).
У свою чергу, автомобільне перевезення товарів позивача здійснювалось ФОП " ОСОБА_1 " на підставі укладеного 25.10.2023 договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполучені та транспортно експедиторське обслуговування від 25.10.2023 № МЗТ/25.10.2023 (а.с. 53-55).
На підставі заявки від 25.10.2023 № 25/10/23 (а.с. 58) сторони погодили перевезення вантажу автомобільним транспортом за маршрутом: м. Гданськ (Польща) - м. Шостка (Україна).
Крім того, відповідачу було надано :
- довідку про транспортні витрати № 27/10/2023/1 (а.с. 60), відповідно до якої що вартість транспортних витрат з доставки вантажу автомобілем VOLVO НОМЕР_2 /AC0524XF, по маршруту: м. Гданськ (Польща) - п/п Дорогуськ-Ягодин - 48629,88 грн, п/п Дорогуськ-Ягодин - м. Шостка (Україна) - 72944,84 грн;
- рахунок на оплату від 27.10.2023 № 4 (а.с. 62) за надані транспорті послуги перевезення за маршрутом м. Гданськ (Польща) - м. Шостка;
- СМR (товарно-транспортна накладна міжнародного зразка) від 26.10.2023 № 2002 (а.с. 59), в якій зазначено: найменування товару, яке підлягає перевезенню, вага брутто, постачальник та отримувач товару, маршрут слідування.
Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься платіжна інструкція від 06.11.2023 № 1562 про сплату декларантом ФОП " ОСОБА_1 " 123574,72 грн, як оплата за міжнародне перевезення відповідно до рахунку від 27.10.2023 № 4 (а.с.63).
При цьому, суд зазначає, що вартість зазначених послуг була належним чином відображена і врахована під час формування митної вартості товару.
Таким чином, декларантом на підтвердження транспортної складової митної вартості надано митному органу усі наявні документи, які в сукупності обґрунтовують надання транспортних послуг, їх об`єм та вартість.
Отже, позивач відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України подав документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, і це були не лише довідки про транспортні витрати, до яких мав зауваження відповідач.
Доводи відповідача про невідповідність найменування перевізника, що зазначений у CMR ("SASIN-TARAS"), суд не бере до уваги, оскільки, п. 2.12 договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні та транспортно-експедиторське обслуговування від 25.10.023№ МЗТ/25.08.2024 передбачено право експедитора, ФОП " ОСОБА_1 " для своєчасного виконання умов договору та взятих на себе зобов`язань перед Замовником, залучати як співвиконавців третіх осіб.
При цьому, відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» у разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Разом з цим, затверджена форма CMR (міжнародна автомобільна накладна) не передбачає наявності у ній імені та адреси експедитора, який організовує вантажне перевезення, але не є при цьому фактичним перевізником.
Так, міжнародна товарно-транспортна накладна CMR є документом, що засвідчує лише факт транспортування товарів, а не числове значення митної вартості останніх.
При цьому, ні Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956, ні умови договору транспортного експедирування не забороняли ФОП " ОСОБА_1 " як експедитору залучати до виконання роботи інших осіб як перевізників, в даному випадку на підставі договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполучені та транспортно експедиторське обслуговування.
Щодо зауважень митного органу стосовно митної вартості товару, суд враховує, що для здійснення митних процедур, декларантом було надано наступні документи, які підтверджують фактурну вартість поставленого товару та погодження ціни: 
- прайс-лист виробника товару від 15.08.2023 б/н, в якому зазначено фактурну вартість товару, що буде постачатися на адресу позивача (а.с.23);
- специфікація №13 до договору на закупку № 01032023-UK від 15.08.2023, в якій зазначено номенклатуру, кількість, вартість товару (а.с.24);
- рахунок-проформа від 15.08.2023 № JJHY230815ТНUА на суму 11117,43 доларів США (а.с. 25); 
- рахунок-фактура від 26.07.2023 № JJHY230815ТНUА на суму 11115,33 доларів США (а.с. 26);
- банківський платіжний документ від 17.08.2023 № 230817/000586615, що підтверджує оплату 3335,23 доларів США по контракту від 01.03.2023 №01032023-UK по рахунку від 15.08.2023 № № JJHY230815ТНUА (а.с.27);
- банківський платіжний документ, що стосується товару від 03.10.2023 №231003000590978, що підтверджує оплату 7780,10 доларів США по контракту від 01.03.2023 № 01032023-UK по рахунку від 15.08.2023 № JJHY230815ТНUА (а.с.28);
- митна декларація країни постачальника від 28.08.2023 № 31012023056935600, в якій зазначено фактурну вартість поставленого товару на суму 11115,33 доларів США по рахунку № JJHY230815ТНUА (а.с.32).
Надані документи містять відомості щодо найменування, кількості, вартості товару та підтверджують фактичне виконання сторонами умов контракту. При цьому зміна вартості товару між рахунком-проформою та рахунком-фактурою свідчить про процес узгодження сторонами остаточної ціни товару, а не про наявність розбіжностей у поданих документах.
Суд враховує, що відповідно до принципу свободи договору та свободи підприємницької діяльності сторони є вільними у визначенні порядку погодження істотних умов договору, у тому числі ціни товару та порядку її оплати. Факт поставки товару та його оплати свідчить про досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов контракту.
Крім того, суд відхиляє доводи представника митниці про те, що позивачем не надано копію митної декларації Китаю без забезпечення перекладу її граф згідно ст.254 Митного Кодексу України а також, те, що наданий декларантом до митного оформлення коносамент № GS123081802 надано без відмітки митного органу через які постачався товар, оскільки вказані підстави не були зазначені в оскаржуваному рішенні.
Водночас, за змістом ст. 55 МК України митний орган у рішенні про коригування митної вартості товарів повинен зазначити всі причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, тому у випадку ненаведення всіх таких підстав в оскаржуваному рішенні суд позбавлений права надавати їм відповідну оцінку.
Підсумовуючи вищенаведене, суд зауважує, що висновки у рішенні про коригування митної вартості щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом є необґрунтованими, оскільки декларант подав митному органу належні та допустимі докази на підтвердження ціни товару, а зазначені документи не містили розбіжностей щодо вартості та вказували, що їх дані піддаються обчисленню. У свою чергу відповідач не довів обставини, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору.
Щодо спрацювання індикаторів ризиків при митному оформленні товару, ввезеного позивачем, то суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09.11.2022 у справі № 815/2162/17, в якій касаційний суд зазначив про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17).
Наведені обставини дають підстави для висновку про те, що у відповідача були всі документи, які надавали йому можливість підтвердити визначену позивачем митну вартість товару за ціною договору. Натомість відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у МД, поданих декларантом позивача; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.
Суд не заперечує права митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (частина п`ята статті 54 МК України), проте для цього він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознак підробки або відсутність усіх відомостей про числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Саме лише посилання на наявність у нього інформації про іншу ціну ідентичного товару не є достатньою підставою не визнавати митну вартість, визначену за ціною договору.
Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі № 810/2749/16 зазначив, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, визначеним в декларації митної вартості, оскільки надані для митного оформлення документи підтверджують вартість товару.
Разом з тим, як встановлено судом, спірне рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованих митним органом та фактів, які вплинули на такі коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки.
Відповідач обмежився лише посиланням на номер та дату митної декларації (митна декларація від 12.04.2023 № 24UA100100429058U5 (вартість товару згідно джерела інформації - 1,52 USD/кг), яка була взята за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, не навівши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань, зокрема, не зазначив митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, та інші комерційні умови поставки, не здійснив порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, та не обґрунтував правомірність застосування такої інформації у випадку позивача, а також не відобразив у спірному рішенні взаємозв`язок між (1) різницею параметрів оцінюваного товару та товару, взятого за основу для коригування та (2) розбіжностями цін оцінюваних товарів та товару, взятого за основу для коригування.
Водночас, Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі № 120/2634/19-а.
Разом з тим, відповідачем безпідставно здійснено визначення митної вартості товару не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав.
Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач під час митного оформлення надав необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів, водночас відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості товару та протиправність оскаржуваного рішення.
За таких обставин, суд вважає, що є правові підстави для визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 30.10.2023 № UA100380/2023/000276/2, оскільки останнє не відповідає критеріям, установленим частиною 2 статті 2 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).
Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи позовної заяви отримали достатню оцінку.
За таких обставин, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Латімер" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 30.10.2023 № UA100380/2023/000276/2.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (бул. Гавела Вацлава, 8А, м. Київ, код ЄДРПОУ 43997555) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Латімер" (вул. Каденюка Леоніда, 1, буд. 340, м. Шостка, Шосткинський район, Сумська область, 41100, код ЄДРПОУ 40893315) судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   О.В. Соп`яненко