27.04.2026 
Справа № 482/2572/25 
Номер провадження 2/482/104/2026 

РІШЕННЯ
Іменем України 

27 квітня 2026 року місто Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Кічули В.М., за участю секретаря судового засідання Алєксєєнко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

встановив:
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
Позовну заяву обґрунтовано тим, що між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР1564194, забезпечений транспортний засіб Mercedes-Benz E 270, номерний знак НОМЕР_1 .
12.08.2021 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Mercedes-Benz E 270, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу DAF, номерний знак НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Внаслідок вказаної події, учасниками було прийнято рішення оформити повідомлення про ДТП (Європротокол) згідно якого відповідач порушив правила дорожнього руху.
З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла особа та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих документів було складено страховий акт. На підставі вищезазначеного страхового акту ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснила виплату страхового відшкодування потерпілому у розмірі 17 893,14 грн.
Посилаючись на ч. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та те, що відповідно до свідоцтва про реєстрації транспортного засобу Mercedes-Benz E 270, номерний знак НОМЕР_1 , власником цього транспортного засобу станом на дату ДТП був ОСОБА_2 , а страхувальником і водієм – ОСОБА_1 , позивач просив стягнути з відповідача 8946,57 грн. завданих збитків та суму сплаченого судового збору.
Відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись при цьому на пропуск строку позовної давності позивачем та відсутність доказів досудового врегулювання спору, про які йдеться в позовній заяві.
Позивачем, в свою чергу, було подано до суду відповідь на відзив, у якому зазначено, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки на даний час, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ, перебіг строків позовної давності зупинено. Щодо надання доказів направлення претензії та досудового врегулювання спору зазначено, що у даному виді цивільних правовідносин не передбачено обов`язкового проведення досудового врегулювання спору. Просив про задоволення позову в повному обсязі.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши доводи позову, відзиву, відповіді на відзив та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Щодо позовної давності.
Відповідно до ст.ст. 256, 257, 260 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Відповідно до п. 3 ч. 1 , ч. 3 ст. 263 ЦК України, перебіг позовної давності зупиняється у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України було встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Починаючи з 24.02.2022 року на території України введено воєнний стан, який продовжується й на момент розгляду справи. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону № 2120- IX від 15.03.2022) у період дії воєнного стану строки позовної давності, визначені статтями 257-259 ЦК України, продовжувалися на весь строк його дії.
Законом України № 4434-IX від 14.05.2025, який набрав чинності 04.09.2025 року, пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України виключено, внаслідок чого з 04.09.2025 року перебіг позовної давності поновлено. При цьому час, що минув до призупинення перебігу позовної давності (тобто з 12.08.2021 року (ДТП) до моменту початку дії відповідних обмежувальних норм), до нового строку не зараховується, а відлік трирічного строку розпочався саме з 04.09.2025 року.
За таких обставин на момент подання позову 24.11.2025 року трирічна позовна давність не спливла, оскільки її перебіг був законно призупинений на період дії воєнного стану, а з 04.09.2025 року розпочався новий відлік. 
Щодо досудового врегулювання спору.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦПК України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.
Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Кампус Коттон клаб» щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів) від 9 липня 2002 року зазначено, що обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб`єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.
Нормами, які регулюють порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, не визначено обов`язку учасників цих правовідносин вживати заходів для досудового врегулювання спору.
Щодо обставин справи.
12.08.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 12.08.2021 року о 12 год. 30 хв., по вул. Центральній в м. Нова Одеса, за участю транспортного засобу Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу DAF, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником транспортного засобу Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 .
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Євроінс Україна», відповідно до полісу серії АР № 001564194, забезпечений транспортний засіб Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 .
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , власником транспортного засобу DAF, номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 .
13.08.2021 року ОСОБА_4 звернувся до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» із повідомленням про ДТП за участю транспортного засобу, власник якого може бути визнаний потерпілою особою, та заявою про страхове відшкодування за договором обов`язкового (добровільного) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до звіту № 14018 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 12.09.2021 року, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу DAF CF 85.410 реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження, станом на дату оцінки, становить 22960,77 грн. 
Відповідно до розрахунку № 406411/21 суми страхового відшкодування від 28.09.2021 року та платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 12098 від 08.10.2021 року, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» виплатила ОСОБА_4 17893,14 грн. страхового відшкодування.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За змістом частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченою відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин та в редакції з аналогічним змістом, чинній на час вирішення справи), розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. 
Відповідно до ст. 38-1.1 Закону (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Право зворотної вимоги страховика до особи, відповідальної за заподіяння шкоди також врегульоване ст. 37 Закону, чинного на час вирішення справи, згідно з п. 4 ч. 1 якої, страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду, у разі використання транспортного засобу з недотриманням умов, визначених статтею 13 цього Закону, якщо внутрішній договір страхування укладено з особливостями, визначеними статтею 13 цього Закону.
Отже, обов`язковою умовою надання пільги є, серед іншого, перебування забезпеченого транспортного засобу у власності особи, яка керувала транспортним засобом.
У справі, що розглядається, встановлено, що забезпечений транспортний засіб Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_2 , який не є страхувальником згідно Полісу серії АР № 001564194, а тому позивач має право на отримання від відповідача в порядку регресу відшкодування грошових коштів, виплачених в якості страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу.
За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та про його задоволення повністю.
На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись статтями12, 13, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:
Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (ЄДРПОУ 22868348, 03150, м. Київ, вул. Малопідвальна, 10, оф. 2) 8946,57 (вісім тисяч дев`ятсот сорок шість гривень 57 копійок) грн. завданих збитків.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (ЄДРПОУ 22868348, 03150, м. Київ, вул. Малопідвальна, 10, оф. 2) 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий        В.М. Кічула